OM VATTNETS SYREHALT OCH DESS INVERKAN PÄ SKOGSMARKEN. I 9 1* 



vattnet i en brunn, gräfd i en frisk, utmärkt växtlig granskog, tillhörande 

 gården Rokliden (se fig. 3). Brunnen är gräfd pä samma sätt som brun- 

 narna i den oväxtliga granskogen, rislager omkring brunnsröret tinnes 

 emellertid ej. Den vackra granskogen växer på den nedersta delen af den 

 långsamt sluttande, starkt försumpade lid, hvarpå försöksfältet är anlagdt. 

 Den ligger nedanför marina gränsen. Marken är mindre lerrik än i den 

 oväxtliga granskogen, grusig, stenarnas form vittnar om att moränen 

 bearbetats af vågsvall. Markvegetationen utgöres af ståtliga ormbunkar, 

 frodiga örter och gräs samt ris. I bottentäcket spelar Sphagniivi gir- 

 gensohnh en viktig roll, stundom är den helt täckande. Grundvattnet 

 står ganska högt. 



Analyserna af vattnet i den brunn, som anlagts i denna växtliga 

 granskog, visa ständigt en betydande syrehalt, som stundom kan uppgå 

 till flera kbcm. per liter itab. 7). Det finns icke någon anledning att antaga, 

 att vattnet skulle ha lättare att upptaga syre ur luften i denna brunn än i 

 de andra på försöksfältet. Resultatet kan svårligen tolkas på annat sätt 

 än att grundvattnet i den växtliga granskogen är ganska rikt på syre, 

 medan grundvattnet i den oväxtliga granskogen lider af total syrebrist 

 eller endast innehåller spår af syre. I ena fallet ha vi en genomlufiad, 

 i andra fallet en föga eller icke genomluftad mark. Till denna sak 

 skall jag sedermera återkomma. 



Vattenprof från källor. 



Kring källor frodas ofta en rik vegetation af örter och gräs (Epilo- 

 bium- och Carex2iX\.Q.x) samt svällande, gröna och röda mosstufvor (Cheilo- 

 scyphus polyanthus, Bryum duvalii, Mnium cinclidioides och subglobosuift, 

 en del Sphagna och Amblystegia m. fl.) Den frodiga vegetationen ger 

 anledning att förmoda, att vattnet är ganska rikt på mineralämnen, som 

 det löst ut ur den genomflutna marken. Vattnet är i regel klart, 

 fritt från lösta humusämnen. Men källorna äro intet annat än fram- 

 brytande grundvatten, och vi hafva ju sett, att sådant ofta kan vara syre- 

 fritt. Hur är det då med källvattnets syrehalt.- Rätt många prof ha 

 tagits i källor (tab. n:o 9) och öfverallt har det visat sig, att sådant 

 vatten är rikt på syre. Den rörelse i vattnet, som källorna i regel förete, 

 är utan tvifvel i hög grad ägnad att underlätta syreabsorptionen. Där- 

 till kommer, att källvattnet är fattigt på humusämnen, som kunna lägga 

 beslag på det upptagna syret. Afven med hänsyn till rötterna och de 

 andra i vattnet sänkta växtdelarnas andning erbjuder sålunda källvattnet 

 gynnsamma betingelser för vegetationen. 



