OM VATTNETS SYREHALT OCH DESS INVERKAN PÅ SKOGSMARKEN. 195* 



med torfprofven från den försumpade granskogen. Ett jordskikt med 

 en vikt af 6 gram förmår under loppet af 24 timmar ta bort hvarje spår 

 af syre i 124 — 130 kbcm. luftmättadt vatten. Torfprof från växtlig gran- 

 skog absorberar mindre lifligt syre än torfprof från försumpad sådan. 

 Men icke blott de sura humusämnena absorbera med begärlighet syre, 

 det gäller äfven de neutrala, t. ex. hällmarksmyllan, som är mycket rik 

 på kalk. Minsta absorptionshastigheten visar bokmyllan. Den är också 

 bland de använda jordprofven minst rik på organiska beståndsdelar, den 

 innehåller endast 10 % brännbara beståndsdelar (tab. 14). Äfven när 

 försökstiden utsträckts till gi timmar, den längsta som användts vid 

 dessa "försök, finnas ännu betydande syremängder kvar i försökskärlen. 



Sterilisering genom upphettning har visat sig i märkbar grad in- 

 verka på syreabsorptionens liflighet. Hvad de mera utpräglade torf- 

 profven beträffar, har visserligen försökstiden varit för lång för att be- 

 döma denna fråga, såväl de steriliserade som de icke steriliserade ha 

 nämligen hunnit att fullständigt beröfva vattnet dess syre. I afseende 

 på de andra profven däremot kan steriliseringens inflytande iakttagas. 

 Steriliserad bokmylla absorberar syre mindre lifligt än icke steriliserad 

 sådan, detsamma är förhållandet med hällmarksmyllan. Torfven från 

 den växtliga granskogen har förhållit sig något växlande; i två af för- 

 söksserierna har det steriliserade profvet absorberat mindre, i en annan 

 försöksserie däremot mera än det icke steriliserade. 



Af försöken framgår emellertid, att de humushaltiga jordprofven 

 innehålla lätt oxyderbara ämnen, som äfven utan organismers medver- 

 kan med begärlighet upptaga syre. Vid syreabsorptionen i naturlig 

 (icke steriliserad) jord spela dock dessa en viktig roll, åtminstone hos 

 neutralt reagerande humusämnen. Orsakerna till den förminskade syre- 

 absorptionen hos de steriliserade profven bör nämligen tillskrifvas från- 

 varo af mikroorganismer. Hvad de sura humusprofven beträffar är 

 resultatet osäkert, då i ett fall det steriliserade upptagit mer syre än 

 det osteriliserade. ^ 



Humussyror äro för öfrigt mycket lätt oxiderade ämnen. En nog- 

 grann kvantitativ bestämning af dem måste utföras i vätgasström, eljest 

 förstöras humussyrorna helt eller delvis genom oxidation. I synnerhet 

 är detta fallet, om man arbetar med föga multnad torf. " 



När humuslagret på marken upptager syre ur vattnet, går detta 

 förloradt för växterna. Det blir icke fysiskt bundet, kondenseradt, så 



^ Till denna fråga och till den litteratur, som berör dylika ämnen, torde jag snart få 

 tillfälle att återkomma. 



- Se t. ex. A. Baumann und E. Gully. Uber die freien Humussäuren im Hochmoor 

 und ihre Restimmung. Naturw. Zeitschrift fiir Först- und Landwirtschaft. 1908. H. i. 



