OM GRÄBARRSJUKAN HOS TALLEN. 



22-]=--- 



afstannar icke näringstillförseln till barret från den gren, på hvilken 

 barret sitter. Näringstransporten måste emellertid upphöra, där den 

 döda delen af centralcylindern tar vid; 

 till det af svampen behärskade områ- 

 det af barret kommer den icke. Detta 

 har till följd, att en massa närings- 

 ämnen bli anhopade mot spetsen af 

 barrets lefvande basala del. De här 

 befintliga väfnaderna i centralcylindern 

 bli öfvernärda, och det är denna Ay- 

 pertrofi, som är orsaken till de sekun- 

 dära anatomiska förändringar, hvilka i 

 det följande beskrifvas. 



Som redan nämnts utmärkas kärl- 

 strängarna i tallbarren däraf, att de 

 icke äro slutna, d. v. s. mellan deras 

 ved- och bastdel finnes inskjutet ett Ir»». 

 kambium. Detta kambium bildar nor- j,'*:',r^ 

 malt för hvarje år nya kärlsträngsele- ' ~ ' * 

 ment, dock så att den hufvudsakliga 

 nybildningen försiggår åt bastdelen 

 till. Genom näringsämnenas anho- 

 pande såsom ofvan angifvitS föranle- ^''^•~- Längdsnut genom den klubblikt an- 

 , ,, . , 1 , . .,1 svällda, hypertrofierade kärlsträngsdelen i 



des emellertid kambiet till en steg- .. • . ^ ,-^ i '^ 



^ ett angripet barr. — Omkr. —. 



rad sjuklig verksamhet. Det uppstår Längsschnitt durch den keulenanig erweiterten, 

 y n- 1IJ 1 • u i.J 1 ■•! hypertrofierten Gefässbiindelteil. 



en linig celldelning, bastdelen ansval- 



ler sålunda betydligt i volym, och dess celler f}-llas af assimilater. Det 

 är emellertid icke blott det normala kambiet, som inträder i stegrad 

 verksamhet, äfven de celler, hvilka närmast omgifva veddelen upptill, 

 börja dela sig. I dessa nybildas nämligen en kambiezon, som ansluter 

 sig till den förutbefintliga (fig. 3), och på detta sätt blir kärlsträngens veddel 

 omgifven af en kambiemantel, hvilken endast är afbruten på det ställe, 

 där den s. k. transfusionsväfnaden direkt ansluter sig till densamma. 

 Slutligen uppstå äfven sekundära delningar i märgstrålarnas celler, 

 hvilket resulterar i ett söndersprängande af veddelens element. Alla 

 genom dessa sjukliga delningsprocesser uppkomna celler ansvälla abnormt 

 och fylla sig med näringsämnen. Kärlsträngsändan omvandlas sålunda 

 till en i längdsnitt aflångt klubbformad bildning, hvilken sväller ut till 

 centralcylinderns bredd och därvid fullständigt pressar samman dess 

 öfriga väfnadselement (fig. 2). Uppåt afsmalnar denna bildning med en 

 fin spets i den ofvanför fortsättande, döda delen af kärlsträngen. 



Ur Statens .Skogsförsöksanstalts samlingar. 



Förf. foto. 



