OM GRÅBARRSJUKAN HOS TALLEN. 237* 



ningen om de skilda släktenas och arternas inbördes förhållande då 

 ännu var mycket osäker. Oaktadt sina ingående studier vågade DUBY 

 icke framlägga ett definitivt system. Af den diskussion, som i inled- 

 ningen till detta arbete ägnas de olika karaktärernas värde för bestäm- 

 mande af en naturlig frändskap mellan släkten och arter framstår tyd- 

 ligt svårigheten att åstadkomma en naturlig gruppering af hithörande 

 svampformer. Allt fortfarande torde man sväfva i ganska stor ovisshet 

 om hvilka karaktärer, som tyda hän på ett verkligt genetiskt samband. 

 Man löper därför alltid den risken att vid systematiseringsförsöken få 

 in ett arteficiellt moment. 



Senare tiders bearbetningar af den förevarande svampgruppen utgå 

 samtliga från DuBYS grundläggande arbete, och den indelning, som åter- 

 finnes hos Saccardo (I), Rehm (I) samt Engler & Praxtl (Lindau, 

 I) torde kunna anses motsvara de fordringar på en naturlig gruppering, 

 som man med vår nuvarande kännedom om alla dessa former har rätt 

 att uppställa. Många punkter äro emellertid ännu dunkla och föremål 

 för vidt skilda uppfattningar. Ett exempel härpå erbjuder bl. a. be- 

 gränsningen af de båda släktena Hypodertna och Lophoder.mium: arter, 

 som af en del författare föras till det förstnämnda släktet, räknas af 

 andra till det senare. Denna fråga har vunnit ytterligare i intresse 

 genom det af TuBEUF (I, sid. 4g) 1895 nyuppställda släktet Hypoder- 

 mella. Som det visat sig, att utredningen af Hypoderma sulcigemnns 

 systematiska ställning mycket nära sammanhänger med en utredning och 

 fixering af det inbördes förhållandet mellan ofvannämnda trenne svamp- 

 släkten, torde det vara lämpligt att här först lämna en kort öfversikt 

 af det sätt, hvarpå dessa af skilda författare blifvit beskrifna. 



Gå vi till DuBY (I) finna vi, att diagnoserna på släktena Hypoderma 

 och LophodenniuJH egentligen blott i en enda punkt skilja sig från hvar- 

 andra, och det är beträfiande sporerna. Dessa senare angifvas hos Hypo- 

 derma (sid. 52) vara aflångt cylindriska eller cylindriska med aftrubbade ändar, 

 ofta böjda, ofärgade och encelliga eller 2 — 4-celliga. Hos Lophodermiuni (sid. 

 56) beskrifvas sporerna som trådformade med en rad af ytterst små drop- 

 par, icke olika de trådformade parafyserna. Äfven Saccardo (I,, sid. 

 791) låter sporerna utgöra det viktigaste särmärket mellan släktena. De 

 angifvas sålunda hos Hypode7'ma (sid. 784) vara staftbrmade, droppfyllda 

 eller flercelliga, ofärgade samt flera gånger kortare än sporsäcken, under 

 det att till släktet Lophodcnnuim (sid. 791) föras former med 8 tråd- 

 smala, droppfyllda, parallellt liggande ofärgade sporer af ungefär samma 

 längd som sporsäckarna. — - Man finner sålunda, att i dessa diagnoser 

 en ny karaktär vunnit beaktande för släktenas begränsning nämligen för- 

 hållandet mellan sporernas och sporsäckarnas längd. 



Skogsvårds/brenin^ens Titiskri/t igio. Fackuppsatser. Q 



