258* 



EDV. WIBECK. 



Om också somliga rutor äro medelgoda, så äro andra åter sämre eller 

 bättre än dessa. 



Nu är det klart, att hvarje såddrutas individuella beskaffenhet öfvar 

 inflytande på de i densamma fallande frönas groningsförlopp, d. v. s. L 

 och D äro i verkligheten inga absolut skilda begrepp. Samma lo frön, 

 hvilka i en ruta gifva upphof till — låt oss säga — 3 groddplantor, 

 gifva kanske i en annan, sämre ruta endast 2, men i en bättre där- 

 emot 4 plantor. D. v. s., alla de rutor, hvilka på en fullt likformig 

 grobädd skulle kommit att bära 3 plantor hvardera, blifva i verklig- 

 heten fördelade mellan grupperna med respektive 2, 3 och 4 plantor 

 eller än flera grupper. Då totala plantuppslaget är på förhand bestämdt, 

 måste fördelningen tänkas symmetrisk åt såväl plus- som minus-sidan. 

 Tillämpas denna dubbla fördelningslag på t. ex. den beräknade kurvan, 

 från ytorna n:ris 2 och 3, få vi följande uppställning: 



Den nya plantfördelningskurvan visar gent emot den gamla just de 

 särdrag, som jämväl utmärka de vid såddförsöken funna kurvorna, d. v. s. 

 högre yttervärden och lägre midtvärden än som förut beräknats. 



Den genom förestående exempel skematiskt åskådliggjorda »sprid- 

 ningen inom hvarje frögrupp» kan naturligtvis gestalta sig mycket olika. 

 Den undandrager sig all beräkning, men man inser, att den bör blifva 

 starkare eller svagare alltefter den mer eller mindre växlande beskaffen- 

 heten hos kulturfältet, respektive den mindre eller större likformighet, 



