ÅTERVÄXTENS FÖRDELNING VID GRUPPSÅDD. 259* 



hvarmed såddrutorna utlagts och behandlats. En teoretisk beräkning 

 af plantfördelningen bör därför komma sanningen närmare pä ett jämnt 

 och likformigt kulturfält än pä ett ojämnt och växlande sådant. 



Jag har med förestående diskussion velat visa, hur de väsentliga 

 afvikelserna från den ideala plantfördelningen skola förklaras, förutberäk- 

 nas kunna dessa afvikelser icke. Det är denna omständighet, som be- 

 röfvar oss möjligheten att säkert kunna förutsäga plantornas fördelning 

 äfven i de fall, där plantprocenten är känd och där ett visst bestämdt 

 antal frön utlagts i hvarje ruta. 



Alldeles värdelös för praktiken är den uppställda plantfördelning.s- 

 lagen likväl icke. Huruvida en såddkultur lyckats eller misslyckats, 

 eller till hvilken grad hjälpkultur blifver erforderlig, bestämmes hufvud- 

 sakligen af tomrutornas antal i förhållande till de plantbärandes. Hvad 

 som från praktisk synpunkt skulle ha största värdet vore därför att 

 kunna förutsäga procenten o-rutor i hvarje gifvet fall eller rättare, hur 

 stort utsäde, som borde användas, för att man med minsta möjliga 

 uppoffring af frö skulle kunna undgå ett alltför stort antal o-rutor. Det 

 är härvidlag, som den uppställda plantfördelningslagen, eller rättare, 



/ b Y 

 dess enklare särfall />„ = ( , I (se sid. 245) gifver en förträfflig led- 



ning. Såsom i det föregående visats, kommer den beräknade kurvans 

 o-värde att normalt ligga under det på marken verkligen befintliga, för- 

 såvida ej dessa båda värden på en extremt likformig grobädd skulle 



samman 



v+v 



falla. Den ur formeln p^ = ( — ^- | beräknade o-procenten 



blir därför den verkliga o-procentens minimivärde. Om plantprocenten 

 är på förhand känd, kunna vi sålunda icke säga att så och så mycket 

 frö med säkerhet gifver ett visst, önskadt resultat, men däremot kunna 

 vi säga att minst så och så mycket frö behöfves härför. 



Ett öfvertygande bevis för riktigheten af dessa mina slutledningar 

 och på samma gång en illustration af den noggrannhetsgrad, som vid 

 dylika beräkningar är att förvänta, lämnar den jämförelseserie mellan 

 funna och beräknade /^-värden, som Skogsförsöksanstaltens förutnämnda, 

 af jägm. A. Maass publicerade såddförsök ^ möjliggör. Tabellerna 7 och 8 

 i jägm. M:s uppsats utgöra ett öfverskådligt, i siffror uttryckt samman- 

 drag af snart sagdt hela försöksresultatet. Sålunda redogör tabell 7 

 för utfallet af 90 stycken tallsädder fördelade i 15 parceller å hvardera 



' Frömängden vid rutsddd af tall- och granfrö. Skogsv. Fören. Tidskrift 1907, h. 2. 



