SKOGSADMINISTRATIOX. 283* 



Då riksdagen ansett sig böra stryka redan den i utskottets utlåtande föreslagna be- 

 stämmelsen, som afsåg att vid val af länsjägmästare i någon mån trygga en oväldig och sak- 

 kunnig jämförelse af de sökandes meriter, — något som skogsvårdsstyrelserna med deras 

 begränsade personalkännedom omöjligen kunna tänkas åstadkomma — , samt då en dylik 

 bestämmelse vid debatten i kamrame af en talare oemotsagdt fatt betecknas som ett byrå- 

 kratiskt tvång, måste det förvåna, att samma riksdag velat föreskrifva skogsstaten detaljbe- 

 stämmelser rörande meritberäkningen. Gör skogsvårdsstyrelserna anspråk på, att arbetet i 

 deras tjänst skall inom skogsstaten meriteras efter en viss norm, fordrar ju den enklaste 

 känsla för billighet och rätt, att omvändt arbete i skogsstatens tjänst skall meriteras efter 

 en viss norm inom skogsvårdsstyrelserna. Skola de efter lagen af den 24 juli 1903 af 

 skogsvårdsstyrelserna antagna forstliga biträdena lika väl som de af domänstyrelsen förord- 

 nade e. skogstjänstemännen räkna meriter för ordinarie statstjänst, måste en enhetlig praxis 

 rörande meritberäkning och valsätt gälla för båda de ifrågavarande myndigheterna. 



Om emellertid länsjägmästaretjänsterna äro af officiell natur samt af lika eller ännu 

 större vikt och bet)-delse än revirforvaltarnes, tala väl dessa omständigheter snarast för, att 

 tjänsterna ifråga böra bringas i nivå med de ordinarie statstjänsterna genom att länsjägmäs- 

 tame väljas, i sitt ämbete säkerställas och i anseende till sin framtid tryggas enligt väsent- 

 ligen samma principer, som gälla for öfriga ordinarie statstjänare. Dessa slutsatser ligga 

 som så själfklara konsekvenser af de skäl, som skogsvårdsstyrelserna själfsa andragit, att det 

 synes egendomligt, att ej skogsvårdsstyrelserna själf\a framkommit med förslag i denna rikt- 

 ning. Bestämmelser i syfte att skapa en öppen och ärlig konkurrens vid valet af länsjäg- 

 mästare, att säkerställa den valde mot ett godtyckligt skiljande från tjänsten, men med möj- 

 lighet till sakkunnig kontroll af hans verksamhet samt slutligen rätt för länsjägmästarna att 

 inträda i pensionskassa, synas vara de tämligen själfklara åtgärder, hvilka utan att kränka de 

 extra skogstjänstemännens rätt eller försämra deras villkor skulle afhjälpa alla de olägenheter 

 som kunna härflyta ur länsjägmästarnes nuvarande ställning. 



Med stöd af hvad som i det föregäerde anförts, far de extra jägmästarnes förbund 

 anhålla. 



att Eders Kungl. Maj. -t täckds taga under ompröfning, huruvida ej 

 såväl statens egna intressen, som rättvisan mot både skogsstatens tjänste 

 män och mot länsjägmästarne blef\e bäst tillgodosedda, därest dessa senare 

 tjänster under betryggande föreskrifter ifråga om val och arbetskontroU ställ- 

 des på ordinarie stat med rätt till pension. 



Skulle det likväl befinnas lämpligt, att länsjägmästarne allt framgent bibehållas vid 

 villkor, som göra dem tvungna att för erhållande af pension vid en mer eller mindre fram- 

 skriden ålder uppträda som de extra skogsstatstjänstemännens konkurrenter om ordinarie 

 platser inom skogsstaten, samt nödigt att de, för att med framgång kunna upptaga denna 

 konkurrens, räkna sig tillgodo meriter äfven i skogsvårdsstyrelsernas tjänst, får de extra jäg- 

 mästarnes förbund anhålla, 



att Eders Kungl. Maj:t täcktes, på samma gång som länsjägmästarne 

 tilldelas rätt till dylik meritberäkning, jämväl träffa anstalter, som vid valet af 

 länsjägmästare trygga ett enhetligt tillvägagångssätt samt en oväldig och sak- 

 kunnig jämförelse af de sökandes meriter, 



samt att Eders Kungl. Maj:t täcktes bestämma, att endast de länsjäg- 

 mästare, hvilka omväljas eller n>'väljas, sedan dylika bestämmelser trädt i kraft, 



