TAXATORISKA UNDERSÖKNI.NX.AR OM SKOGSTRÄDENS FORM. 287=^ 



Denna förklaring anser jag mig redan böra lämna pä förhand, då 

 läsaren i annat fall på mer än ett ställe torde för\åna sig öfver den 

 stora vikt, som lägges på den använda arbetsmetoden, hvarigenom fram- 

 ställningen föga synes ansluta sig till rubriken. 



Formklasser. 



Ett bland de viktigaste förarbetena vid en afsmalningsundersökning 

 är uppställandet af en god klassificeringsprincip. 



Vid studium af formen hos fällda stammar finner man nämligen, som 

 bekant, äfven hos träd med samma längd och brösthöjdsdiameter, mer eller 

 mindre afsevärda olikheter i afsmalningens förlopp mellan brösthöjd och 

 toppen med tv' åtföljande skillnad i kubikinnehållet. 



För att få en mätare på denna massaskillnad infördes redan för 

 ca 100 år sedan begreppet formtal, hvarmed ju forstås reduktionsfak- 

 torn för trädstammen ur en lika hög och grof cylinder (»idealcylindern»). 

 Emellertid är det vanliga s. k. brösthöjds- eller oäkta formtalet ingalunda 

 någon för klassificering lämplig formfaktor, då det dels är rätt obekAämt 

 att härleda, eftersom det ej direkt kan mätas utan måste beräknas efter 

 noggrann uppskattning af trädets kubikmassa. Som det dessutom ändras 

 ej blott med trädets form utan jämväl med höjden, är dess användning 

 mycket oegentlig. Detta beror ju på, att jämförelsecylinderns grundyta 

 kommer att tagas på proportionsvis större höjd och cylindern således 

 blifva mindre ju kortare trädet är, hvarför formtalet hos lika formade 

 träd måste falla med stigande höjd. 



Denna senare olägenhet upphäfves vid användningen af de s. k. 

 absoluta eller Rinicker-formtalen, hvarvid hänsyn tages endast till den 

 ofvan brösthöjd belägna stamdelen. Att dessa formtal trots sin verkhgt 

 formbestämmande karaktär ej fått någon större användning måste anses 

 bero på, att såväl deras härledning som deras senare användning för 

 kubering ställer sig ännu obekvämare än brösthöjdsformtalens. 



Ett betydande framsteg i sättet för formbestämningen måste där- 

 emot införandet af begreppet formkvot anses vara, då form och kubik- 

 innehåll härledas med hjälp af förhållandet mellan två olika högt be- 

 lägna diametrar. Trädets formklass kan nämligen härigenom lätt be- 

 stämmas efter de åsyftade diametrarnas mätning och uträckning af 

 kvoten dem emellan genom enkel division. 



Af SCHIFFEL ^ och sedermera af Maass "' mättes de båda klassbe- 

 siäramande diametrarna vid brösthöjd och på midten, och säges ett 



' Form und Inhalt der Fichte. m. fl. Mitteilungen aus dem Forsilichem Versuchs- 

 wesen Österreichs, Heft XXIV. XXXII u XXXIV. 

 - Förut citerad uppsats. 



