TAXATORISKA UNDERSÖKNINGAR OM SKOGSTRÄDENS FORM. 289* 



Gäller det t. ex. att klassificera två koniska träd af resp. lo och 

 30 m:s höjd ofvan stubben, så komma de å midten tagna måtten att 

 hos det korta trädet jämföras med diametern å Yio men hos det långa 

 med diametern å ^'30 af höjden. Härigenom kommer i o-meters trädet 

 i formklass 0,56, men 30-meters trädet i klass 0,52, detta ehuru båda 

 hade samma (konisk) form. Går man till ett träd af endast 2,6 m:s 

 längd, skola båda måtten tagas vid 1,3 meter, och bUr formkvoten = i, 

 hvilket ju i vanliga fall skulle häntyda på saknad af afsmalning eller 

 cylindrisk form, under det att trädet i verkligheten han ha hvad form 

 som helst, utan att denna formkvot ändras. 



Följden häraf blir att man ingalunda kan yttra sig öfver, huruvida 

 en uppgifven sådan formkvot häntyder på god eller dålig formdryghet, 

 såvida ej trädets höjd samtidigt uppgifves. En annan följd är också, att 

 träd af olika höjd för att komma i samma klass måste ha olika form, 

 de längre behöfva vara formdrygare än de kortare, hvilket ju dels är 

 ologiskt dels äfven i praktiken olämpligt. I naturen mötes man näm- 

 ligen af ett motsatt förhållande bland de å samma lokal (bestånd) upp- 

 växta träden, då de härskande stamklasserna ha sämre formdryghet, 

 hvilket sålunda bredvid den ej jämförbara måttagningen bidrager till, att 

 vidt skilda formklasser kunna behöfva användas för de olika stamklas- 

 serna inom ett i öfrigt fullt likartadt bestånd. 



Då denna af SCHIFFEL för massauppskattning använda klassifice- 

 ringsprincip sålunda fullt motsvarar förfaringssättet med brösthöjdsform- 

 talen, vilja vi analogt med dessas namn oäkta forintal kalla vScillFFELS 

 klasser för oäkta formklasser (formkvoter). 



Ehuru oegentligt äfven när det gäller uppskattning af endast kubik- 

 innehållet, är användningen af dessa oäkta formklasser här dock af 

 mindre betydelse, än då Maass använder desamma, äfven när det gäller 

 att bestämma stammens form, då de, som förut visats, lätt åstadkomma 

 en svår begreppsförvirring, angående hvad som skall menas med god 

 eller dålig form, speciellt när vi i det följande skola söka utleta de 

 orsaker, hvaraf trädens bättre eller sämre formklass kunna anses bero. 



Dessa olägenheter försvinna så godt som fullständigt, om vi öfvergå 

 till, hvad vi i likhet med namnet absoluta formtal, hädanefter vilja kalla 

 för absoluta formklasser , då den öfre diametern bör tagas midt på stam- 

 delen ofvan brösthöjd, d. v. s. alltid hälften så långt från toppen som 

 den nedre. Härvid kommer stamdelen nedom brösthöjd att vid form- 

 bestämningen lämnas utom räkningen. 



Fördelarna med denna klassificering framför den af SCHIFFEL an- 

 vända framstå bäst längre ned af denna undersöknings resultat, men 

 kunna redan nu sägas bestå hufvudsakligen däri, att kronan kommer 



