2 92'^ TOR JONSON. 



mala. Vid denna utsortering ha 6 träd, eller 1 1 procent af det dispo- 

 nerade materialet tillsvidare kasserats som abnormt. 



De kvarvarande fördelades sedan alltefter absoluta formkvoten, 

 i absoluta formklasser på förut angifvet sätt, men till följd af materialets 

 knapphet bildades endast 3 klasser, nämligen 0,60, 0,70 och 0,80. 



För att kunna jämföra formen hos träd af olika längd, användes en 

 metod som erbjuder stora fördelar, men mig veterligen ej förut kommit 

 till användning å någon publicerad svensk afsmalnings undersökning. 

 Hvarje träd öfverfördes nämligen till »normalmått» på så sätt, att stycket 

 ofvan brösthöjd indelades i 10 lika långa sektioner, hvarefter diametern 

 mättes i sektionsgränsen och komma således måtten att ligga å samma 

 proportionella höjd hos alla träd således förutom vid 1,3 å ^j^^, ^j^^, 3/^^ 

 eller 10, 20, 30 o. s. v. % af stamdelen ofvan brösthöjd. 



Sedermera sattes samtliga diametrar i procentförhållande till bröst- 

 höjdsdiametern, hvars värde således blef = 100. Detta senare förfa- 

 ringssätt motsvarar de af Maass beräknade »diameterkvoterna> , och blir 



ju formkvoten lika med diameterkvoten vid eller å 50 % af stycket of- 

 van brösthöjd. 



Slutligen togs å hvarje träd ett elfte mått 0,3 meter från marken 

 för att kunna beräkna rotansvällningens storlek. 



I allmänhet äro måtten tagna på i millimeter när och utanpå bark 

 utom i ett fåtal, i tab. I särskildt angifna fall, då mätning skett inom 

 bark. De olika mätningsresultaten ha dock behandlats såsom likvärdiga, 

 hvartill jag ansett mig berättigad på grund af att Maass ^ m. fl. visat, att 

 granbarken praktiskt taget utefter hela stammen är proportionell mot 

 diametern. Någon formskillnad mellan »barkad» och »obarkad» stam 

 kan ej heller spåras i tab. I. 



Mitt motiv till att å vissa träd ej medtaga barken är endast, att 

 jag dels ej ansåg mig ha råd afvara en del typiska träd i materialet, å 

 hvilka barken aldrig fanns inlagd, och dels behöfde jag för komplette- 

 ring af några felande smärre dimensioner ytterligare material, hvilket er- 

 hölls genom att mäta några gröfre träd i ett ungdomsstadium, hvarige- 

 nom samma effekt erhölls, som om ett alldeles nytt träd blifvit undersökt. 



Formens oberoende af höjden. 



Genom förut nämnda undersökningar har man, som nyss påpekats, 

 lyckats påvisa, att träden inom samma formklass afsmalna lagbundet 

 om de ha samma höjd. Den använda mätningsmetoden har emellertid 



Förut citerad uppsats. 



