3o6* TOR JONSON. 



långa och slanka toppskotten och närmast nedom liggande delar till 

 nödig styrka. Ett sådant inflytande af åldern (höjdtillväxten) anser jag 

 mera sannolik än skillnaden i härstamning mot mitt öfriga (äldre) ma- 

 terial, då empiriskt funna afsmalningsserier som af Burchardt framlagts 

 för Tyskland visa synnerlig öfverensstämmelse med mina matematiskt 

 beräknade värden. Ungefär analogt härmed håller jag för sannolikt, att 

 hos träd med hastigt ändrade lefnadsförhållanden, t. ex. plötslig friställ- 

 ning af undertryckt gran och däraf förorsakad förnyad höjdtillväxt, skall 

 kunna spåras en afsmalning, som i olika delar af stammen följer lagarne 

 för olika klasser. Denna dubbelform torde dock försvinna, sedan träden 

 fått tid på sig att åter komma i jämvikt. Slutligen synes hos de högsta 

 formklassernas toppdiametrar negativa afvikelser vara vanligare än posi- 

 tiva, hvilket jag hänför till ojämhet i grenbildningen. När det gäller 

 ett flertal träd, blir dock detta af så godt som ingen betydelse. 



Om också ofvannämnda afvikelsers systematiska natur är mera pro- 

 blematisk, förekommer emellertid hos hvarje träd en annan, verklig och 

 genomgående afvikelse från den beräknade stamformen nämligen i den 

 bildning, som vanligen kallas rotansvällning . Denna förstärkning af 

 nedre stamdelen, hvarigenom öfvergången från stam till rot förmedlas, 

 är ofta af sådan art, att den inverkar på hela trädets uppskattning och 

 vilja vi därför här ägna den ett något mera ingående studium. 



Redan själfva namnet tyder på, att man städse betraktat denna bild- 

 ning såsom varande utan sammanhang med stamformen i öfrigt, och 

 komma vi också här nedan att med rotansvällning förstå öfverskottet i 

 diameter utöfver den på matematisk väg beräknade, normala styrkan hos 

 stammen i enlighet med trädets afsmalning i öfrigt. För att få en mätare 

 på ansvällningens storlek sätta vi såväl den uppmätta och den beräk- 

 nade diametern som skillnaden eller ansvällningen i procentförhållande 

 till brösthöjdsdiametern. 



Å det förut nämda undersökningsmaterialet hade jag å hvarje träd 

 uppmätt diameterns storlek å 0.3 meter från marken. Af resultatet, som 

 föreligger i tab. I (sid. 293), framgår huru ytterst oregelbundet denna 

 diameter varierar hos de olika individen, som i öfrigt måste anses syn- 

 nerligen jämna. Uppdelas emellertid materialet tillhörande formklassen 

 0.70 i höjdklasser och beräknas som i tab. V här nedan ansvällningens 

 storlek för hvarje klass, synes att i medeltal en dhiing äger rum i ro- 

 tansvällning, med stigande höjd hos trädet. Någon regelbunden skillnad 

 i ansvällning mellan olika formklasser framgår däremot ej af materialet 

 i fråga (se tab. V). Ehuru de framlagda sifl"rorna på grund af materia- 



