TAXAT0RI5KA UNDERSÖKNINGAR OM SKOGSTRÄDENS FORM. 30 9^^ 



Då emellertid den af konvexiteten inneslutna vedmassan är af så 

 godt som ingen ekonomisk bet>-delse i synnerhet vid jämförelse med 

 den af konkava kurvan inneslutna öfre stamdelen, ha vi här ingen egentUg 

 anledning att närmare ingå på annat än vändpunktens läge, emedan vi 

 gifvetvis måste söka undgå den nedre kurvan när vi önska bestämma 

 afsmalningens förlopp i öfre delen. Skulle nämligen så hända, att en 

 uppmätt diameter tages nedom vändpunkten, kan man naturligtvis ej 

 finna något samband med denna och de på öfre kurvan belägna, åt- 

 minstone ej efter de lagar, vi förut anfört. 



Vid närmare studier af materialet från Dalarna angående denna sak 

 visar sig nu, att alla träd, som kallats normala, eller det öfvervägande 

 flertalet c:a 89 %, ha haft vändpunkten belägen under brösthöjd eller 

 åtminstone ej afsevärdt högre, så att någon betydligare störande inver- 

 kan kan påvisas hos något träd. Granskar man åter de 6 träd (i i % ), 

 hvilka kasserats som abnorma, så ha 5 af dessa uteslutits på grund af 

 rotansvällningens nående i starkare grad öfver brösthöjd. Dessa träd 

 ha sålunda betecknats som abnormiteter ejidast på grund af vändpunktens 

 höga läge i jämförelse med flertalet träd hos detta material. 



Härigenom har nämligen sambandet brutits mellan brösthöjdsdia- 

 metern och öfriga tagna diametermått, hvilket förhållande framstår syn- 

 nerligen skarpt just på grund af, att vi antagit brösthöjdsdiametern som 

 bas och uträknat alla de högre liggande i procent af basen. Då nu 

 denna basdiameter ligger på en annan och konvex kurva, blir den för 

 stor och därmed alla de uträknade diameterkvoterna å öfre kurvan för 

 små i samma proportion, som basen är för stor. 



För att ytterligare klargöra detta förhållande, som för uppskattnin- 

 gen är af ganska stor vikt, vilja vi som exempel taga medeltalet för tre 

 granar från Omberg med ovanUgt stark rotansvällning. Om vi som 

 vanligt börja vid brösthöjd, förhålla sig diametrarna på följande sätt: 



Diametrar å sektion O I II 



Uppmätta 100 79 72 



Beräknade 100 91 82 



Som synes faller diametern i början alldeles för fort eller 21 X P^ 

 första tiondelen ofvan brösthöjd, och ha träden en formkvot = 0,53, lig- 

 gande nära könens. Absoluta formtalet befinnes vara 0,519 och således 

 något sämre än könens, som ju är 0,335. 



För att förtydliga formens afvikelse från normala växtsättet och i 

 synnerhet från rätsidiga könen, hvars midtdiameter och formtal träden 

 ju nära nog ha lånat, har jag i fig. 2 inlagt den uppmätta stamformen 



