324* TOR JONSON. 



norrländska landskapen, stämmer detta rätt bra med Maass' siffror, hvilka 

 därför måste anses kunna nöjaktigt representera norrlandsgranen. Båda 

 serierna äro framlagda i tab. X. 



Bestämningen af formklasserna sker å liggande träd direkt genom 

 mätning af diametern på halfva afståndet mellan toppen och brösthöjd, 

 hvilken divideras med brösthöjdsdiametern, då kvoten (formkvoten) an- 

 gifver formklassen. A ståndskog kan klassen indirekt bestämmas genom 

 att efter mätning med stångklafve af en öfre diameter, t. ex. å 6 meter, 

 sätta denna i procent af brösthöjdsdiametern, hvarefter af tabellerna 

 framgår, hvilken procentsats som karakteriserar hvarje formklass. Om 

 sålunda ett 20 m. träd å 6 meter har en diameter, utgörande 81 % af 

 brösthöjdsdiametern, hör det enl. tabellen till formklass 0,60 o. s. v. 



I allmänhet afse dock ej tabellerna uppskattning af enskilda träd, 

 hvarför det mest gäller att utleta medelformklassen för ett större antal. 

 Detta kan i allmänhet utföras i stort, då det visat sig att ungefär samma 

 klass gäller ej blott för hela beståndet utan äfven för vida trakter med 

 liknande slutenhets- och kronförhållanden. Lämpligaste tillfället för så- 

 dan undersökning lämna afverkningarna. Ehuru jag hoppas bli i till- 

 fälle att själf ägna denna fråga ytterligare uppmärksamhet, kan dock 

 redan nu som anvisning påpekas, hurusom t. ex. af ÖRTENBLADS ma- 

 terial synes framgå, att en formkvot af 0,60 ä 0,65 skulle vara medeltal 

 för hela Norrland, men själf har jag funnit att söderut 0,65 ä 0,70 sna- 

 rare äro medelklasser. Klasserna 0,55 och 0,80 förekomma sällan, och 

 aldrig som medeltal. Formen är bättre hos träd med högt sittande el- 

 ler kortgreniga kronor, under det att yfviga och långt nedgående samt 

 grofkvistiga kronor angifva dålig formklass. Väl slutna bestånd skapa 

 därför bättre stamform än glesa och luckiga. Detta stamformens bero- 

 ende af kronans form m. m. har visat sig vara af beskaffenhet, att kron- 

 ansättningen med mycket god framgång kan användas för formklassens 

 bestämmande, hvilken metod framdeles kommer att demonstreras. 



I tabellerna har äfven det för hvarje höjd beräknade brösthöjds- 

 formtalet angifvits, hvarigenom, innan tillhörande massatabeller hunnit 

 uträknas, i hvarje särskildt fall trädets totala massa kan beräknas såsom 

 produkt af dess grundyta, höjd och detta formtal. 



Till sist bör kanske påpekas att de angifna diametersiffrorna vid 

 ovala stamafsnitt naturligtvis afse medeldiametern, hvarför vid timmer- 

 köp efter tumning å »lågkant» någon reducering kan behöfva göras. 



