33 2 SKOGSADMINISTRATIONEN. 



man nu, såsom jag tidigare tillåtit mig framhålla, lyckats uppdrifva en intensiv skogsskötse 

 och en affärsmässig afsättning utaf produkterna. För att att nu kunna sköta detta erfordras 

 icke blott en noggrann och ingående kännedom om skogsförhållandena inom reviret. Det 

 fordras också en lika ingående kännedom om transportförhållandena, arbetareförhållandena, 

 möjligheten att få de från reviret kommande produkterna lätt borttransporterade och slutligen en 

 ingående kännedom om kundkretsen. Det tager ganska lång tid att skaffa sig en sådan in- 

 gående kännedom. Det är därför beklagligt om täta ombyten skola omöjliggöra, att den 

 kännedomen kan tillgodogöras ur just affärsmässig synpunkt. 



Ja, så träffa vi såsom det tredje af utskottet anförda skälet på en gammal bekant från 

 utskottsutlåtandena här i Riksdagen, nämligen att man skall akta sig för att bifalla hvad 

 en enskild motionär föreslagit. Jag har nu aldrig varit så rysligt betagen i den uppfattnin- 

 gen. Jag har nämligen hållit före, att man bör låta sak vara sak och icke fästa sig sä 

 mycket vid, om ett förslag har kommit från det ena eller det andra hållet. Men den upp- 

 fattningen må nu vara min egen. I detta fall synes mig dock, att utskottet haft bra litet 

 fog för att åberopa sig pä enskild motionär. Ty jag ber att få påpeka, att hvad den enskilde 

 motionären i sin anspråkslöshet här tillåtit sig att inför kammaren frambära, är ett förslag, 

 som utgått frän kungl. domänstyrelsen och öfverensstämmer fullständigt med hvad kungl. 

 domänstyrelsen i delta fall föreslagit, men som Kungl. Maj:t — såsom jag vågar tro endast 

 af sparsamhetsskäl — ansett sig icke böra bifalla. 



Nu tror jag för min del, att det, såsom jag från början sade, är en dålig sparsamhet, 

 som Kungl. Maj:t i detta fall iakttagit. Ty den lilla ökning i budgeten, som skulle upp- 

 komma därigenom, att detta revir finge en ordinarie jägmästare i stället för en biträdande, 

 skulle säkerligen mångfaldiga gånger uppvägas däraf, att reviret sedermera för en lång fram- 

 tid kunde vara tiilförsäkradt att blifva affärsmässigt och väl skött. Jag är också tacksam och 

 glad att finna, att från denna kammare reservanter från alla partier uttalat sig till förmån för 

 min motion. Och jag vågar däruti se ett bevis på, att inom denna kammare kanske fruk- 

 tan för ett förslag från en enskild motionär icke är sä stor, som den har varit inom utskottet. 

 Jag vågar också däruti se en förhoppning om, att kammaren skall finna skäl uti att just ur 

 ekonomisk synpunkt bifalla det förslag, som jag i min motion har tillåtit mig att fram- 

 lägga. 



Jag vågar hoppas, att vi vid detta tillfälle skola kunna bortse från en sådan liten for- 

 malitet, som att förslaget kommit fram frän en enskild motionär, och i stället ena oss om 

 ett bifall till detsamma, för att därigenom i någon mån bidraga till att öka inkomsterna åt- 

 minstone från en liten del af statens skogar. 



Med anledning af hvad jag således tillåtit mig framföra, anhåller jag, herr talman, att 

 få yrka afslag ä utskottels förslag i föreliggande punkt och bifall till den af herrar Åkerlund, 

 m. fl. afgifna, vid utlåtandet fogade reservationen. 



Vidare anförde: 



Herr Limdcll: Herr talman ! Den föregående talaren har ordat om behofvet af en 

 ökad inkomst af skogen och en mera intensiv skogsskötsel än den nuvarande. Men frågan 

 är om, gentemot hvad utskottet föreslagit, detta förslag, därest det bifalles, egentligen kommer att 

 hafva någon verkan i nämnda riktning. Hufvudskälet för utskottets afstyrkande af motionen och 

 yrkande om bifall till Kungl. Maj:ts förslag var egentligen icke sparsamhetssynpunkt eller 

 hänsyn till det ökade lönebelopp, som det här är fråga om, utan frågan gällde, huruvida 

 man skulle gä den utredning i förväg, som måste företagas med hänsyn till Ombergs skogs 

 skola. Den föregående talaren har ju ordat just om huru det skulle ställa sig med afseende 

 på en förändring af skolan. Det är således otvifvelaktigt, att en förändring bör ske, och 

 han fann också, att ej frågan är fullständigt klar, såsom den nu är. 



Huruvida förslaget att ändra den biträdande jägmästarebefattningen, som nu finnes, till 

 ordinarie för en kortare tid kan kan hafva någon egentlig inverkan pä skogens afkastning, 

 är högst tvifvelaktigt. Vi veta ju, att det, ifall förslaget bifalles, icke blir någon ökad jäg- 

 mästarepersonal, utan att skillnaden endast är den, att den extra jägmästare, som nu finnes, 

 skulle blifva ordinäre, och att lönen därigenom skulle komma att höjas med 1,700 kronor. 



Den föregående talaren har framhållit, att det för ett affärsmässigt bedrifvande af skogs- 

 skötseln skulle vara olämpligt, om det blefve ombyte af jägmästare, därför att den nytillträ- 

 dande icke skulle ha reda på affärerna så bra som den, hvilken varit där någon längre tid. 

 Jag kan bemöta detta därmed, att det är icke den extra jägmästaren, som skall drifva 

 hufvudaffären, utan det är den ordinarie jägmästaren som skall göra det. Han har känne- 

 dom om afsättningsförhållandena och de anordningar, som erfordras, i lika hög grad som 

 någon annan. Det är således endast fråga om hvad den extra jägmästaren kan utföra såsom 

 biträde åt den ordinarie. Huruvida ett sådant tillstånd bör vara permanent, kan jag icke 



