SKOGSADMINISTRATIONEX. 33 5* 



Tcvirdelning verkställes, då sådant af fackmyndigheterna fordras, när det visas med klara 

 siflFror, att en delning är nödvändig for uppnående af intensiv skogsskötsel eller, med andra 

 •ord, då det kan visas, att delningen är för kronan sä att säga en god affär. Jag kan icke 

 underlåta att i detta sammanhang anföra hvad utskottet i föreliggande utlåtande säger. 



I Vid bedömandet af den ifrågasatta revirregleringen inom Östergötlands och Kalmar 

 län torde en mera principiell synpunkt böra anläggas. I mellersta och södra Sverige, där 

 på grund af den tätare befolkningen och de bättre kommunikationerna afsättningen af skogs- 

 produkterna kan ske med större lätthet och högre vinst än i de nordligare delarna af landet, 

 torde nämligen vid för\"altningen af de allmänna skogarna, särskildt de under skogsstatens 

 omedelbara vård ställda, hufvudvikten läggas därpå, att skogsskötseln bedrih-es så intensivt, 

 som förhållandena medgifva, hvilket tydligtvis i sin ordning nödvändiggör lämplig begräns- 

 ning af de särskilda förvaltningsområdena. I denna riktning har också Riksdagen vid flera 

 tillfällen uttalat sig. Hvad sålunda sagts gäller i hög grad nu ifrågavarande revir, och då 

 såsom ofvan nämnts statsskogamas areal inom dessa revir genom de betydande markförvärf, 

 kronan där under de senare åren gjort, väsentligt ökats, finner utskottet i likhet med Kungl. 

 Maj:t och domänstyrelsen en uppdelning af reviren på flere förvaltningsenheter forestafvadt 

 af en god skogshushållning.» 



Jordbruksutskottet har sålunda här uttalat ungefär detsamma, som jag sökt framställa, 

 och erkänt befintlighen af de behof, hvilka jag sökt med siffror visa. 



Jag nämnde nyss, att, då behof af intensiv skogsskötsel visar sig vara nödvändig, revir- 

 ■delning bör ske. Ett sådant behof finnes, vill jag påstå, i fråga om Ombergs revir. Motio- 

 nären har med siffror tjdligen visat, att ett dylikt behof här föreligger, och jag ber att få 

 något upprepa af hvad han anfört. Under senare åren har inköp af skogsegendomar skett, 

 hvilka tillagts Ombergs revir, och köpeskillingen for tvenne af dessa kronoparker. Bona och 

 Karlsby, uppgår till i rundt tal 800, coo kronor. Xettoafkastningen för sistnämnda krono- 

 parker utgör för år 



1905 c:a 20,793 kronor. 



1906 > 12,498 > 



1907 » 27,536 



1908 » 58,254 och 



1909 » 59.500 » 



tinder det att motsvarande siffror fÖr den del af Ombergs revir, som icke omfattar Bona 

 och Karlsby kronoparker, utgöra för år 



1905 c:a 24,481 kronor. 



1906 i 18.321 ' och 



1907 55-774 



■Såsom herrarna finna, anför jag icke de i motionen uppgifna siflrorna för år 190S, som icke 

 äro riktiga, utan bero på ett misstag af motionären. Afkastningen från detta revir har så- 

 lunda visat sig vara stadd i stark utveckling. 



Tänker jag då särskildt pä Karlsby kronopark, sä finner jag, att dess läge är sådant, 

 att goda utsikter finnas för bedrifvande af en intensiv skogshushållning, sådan som Riks- 

 dagen fordrat, att man bör införa å statens skogar. Midt genom parken går en järnväg, och 

 vid denna finnes på parken en station, hvarjämte inom ett bösshåll från parkgränsen finnes 

 ytterligare en station — det vill säga parken är försedd med en järnväg, som går midt 

 igenom densamma och tsenne järnvägsstationer till förfogande. A dess västra gräns ligger 

 Vättern på en half mils afstånd med utmärkta upplagsplatser, och ungefär en mil från 

 parken ligger staden Motala, där sämre ved och skogsaffall kunna afsättas. Kol kan mycket 

 väl afsättas genom nyssnämnda järnväg till Bergslagen, och sålunda finnes möjlighet för af- 

 sättning af alla skogsprodukter, så att de kunna nyttiggöras i minsta detalj. Ett verkligt 

 behof föreligger således af, att pä denna plats finnes en ordinarie jägmästare. Gifvet är. 

 att, då kronan köper så stora possessioner som denna, de härigenom ökade göromälen icke 

 kunna läggas på förutvarande jägmästaren, utan man har måst tillsätta en särskild 5. k. bi- 

 trädande jägmästare för skötande af nu berörda områden. Faktum är sålunda, att reviret i 

 fråga i realiteten redan är deladt, fastän ena hälften skötes af en extra jägmästare. Då 

 frågar jag: ligger det i statens intresse, att denna hälft skötes af en extra jägmästare? Denne 

 liar precis samma arbete, samma ansvar som den ordinarie, hvilken sköter den andra hälften. 

 Så snart en extra jägmästare — särskildt är detta fallet med en skicklig person — sköter 

 en sådan befattning, är det att förutse, att han, så fort sig göra låter, söker sig ordinarie 

 befattning, det vill säga man får täta ombyten, och hvar och en, som haft med en dylik 



