336* SKOGSADMINISTRATIONEN. 



förvaltning att göra, vet väl, att det uppstår förlust vid förvaltningen genom dylika oupp- 

 hörliga ombyten. Detta gäller så mycket mer i fråga om förvaltaren här, som det icke- 

 rör sig blott om en enda egendom, ty den jägmästare, som har Karlsby att sköta, har äfven 

 att förvalta flera andra kronoparker jämte flera smärre skogar och domäner. För att sätta 

 sig in i de förhållanden, som förekomma vid denna förvaltning, behöfver han ju ett par år, 

 men då han väl kommit in i förhållandena och kan börja göra sina kunskaper gällande, 

 flyttar han kanske. Det synes mig, som om detta icke kan vara öfverensstämmande med 

 statens intressen. 



Här gäller det således: skall man behålla den extra jägmästaren eller anställa en- 

 ordinarie? Jag vill i sammanhang härmed, i fråga om detta extra-jägmästare-system, som på 

 skogsbanan inrotat sig och börjat blifva till skada för statens skogshushållning, anföra, hvad 

 de extra jägmästarna själfva, som kunna sägas vara parter i målet, säga härom. I »Skogs- 

 värdsföreningens Tidskrift» för år 1 909 yttrar extra jägmästaren Wibeck härom: »extra 

 ordinariesystemet har för länge sedan inom svenska skogsstaten nått en fullkomligt abnorm 

 utveckling. Med dess nuvarande omfattning utgör det ett verkligt hinder för personalens 

 fulla utveckling och utnyttjande samt binder tjänstemännen under oskäligt lång tid vid ogynn- 

 samma arbetsförhållanden och mindre inkomster, än en snabbare befordran skulle medföra! 

 Det vore ej en dag för tidigt, att vi lärde oss att se detta samt grepe verket an att af hjälpa 

 missförhållandena. » 



Se vi nu på de skäl, som Kungl. Maj:t och utskottet anfört, för att denna delning 

 kan anstå, så synes det mig, att jag där icke kan finna ett enda verkligt talande skäl för 

 detta undanskjutande af frågan. Man har anfört det skälet, att här på de sista tre årer» 

 icke något ytterligare inköp af skogsmark skett, och att därför ena hälften af reviret fort- 

 farande kan skötas af en extra jägmästare. Mig synes detta skäl snarare tala för, att mar> 

 nu bör ändra detta förhållande. 



Så anför statsrådet oeh chefen för jordbruksdepartementet, att det statsfinansiella»^ 

 läget för närvarande omöjliggör en delning. Jag vill icke ingå på frågan om finanserna, 

 utan endast påpeka, att kostnadan för delningen, 1,700 kronor, utgör fördelad på tvenne 

 revir, 850 kronor för hvart och ett, och med den kännedom jag äger om personalen, är jag^ 

 öfvertygad, att dessa herrar, om reviret blir deladt, skola sätta en heder i att återbörda till 

 statsverket icke blott dessa 850 kronor, utan åtskilligt därutöfver. 



Domänstyrelsen har också framhållit icke blott nödvändigheten frän skoglig synpunkt 

 af att detta revir delas, utan äfven att delningen komme att för statsverket medföra ökade 

 inkomster. Man måste väl ändock i detta fall taga hänsyn till, hvad skogsförvaltningen ocb 

 de, som på detta område böra sitta inne med sakkunskap, hafva att säga. 



Ett af de hufvudskäl, som af utskottet anförts mot att dela reviret, är förhållandena 

 med Ombergs skogsskola. Förhållandet är ju det, att den kommitté, som varit tillsatt för 

 ordnande af den högre skogsundervisningen, har föreslagit, att Ombergs skogsskola i dess^ 

 nuvarande skick skall indragas. Jag vill erkänna, att domänstyrelsen i sitt anförande till 

 Kungl. Maj:t, i hvilket den anhåller om den delning, hvarom nu är fråga, icke fullt klar- 

 gjort frågan. Efter att från vederbörande skogsförvaltning och domänstyrelsen hafva inhämtat 

 för frågans bedömande nödiga upplysningar, ber jag att fä relatera dessa för kammaren. 



Ombergs skogsskola, som är belägen pä själfva Omberg, har af ålder varit en skola 

 för utbildande af kronojägare och skogvaktare med härför lämpliga bostäder. I och med 

 att den föreslagna delningen blefve af regeringen och Riksdagen antagen, komme skogs- 

 skolan i dess nuvarande form, där undervisningen för närvarande utgör en förberedande 

 kurs för inträde vid skogsinstitutet, att upphöra, men den kommer det oaktadt i alla hän- 

 delser att fortvara såsom skogvaktareskola. Således kommer icke eller kan icke denna fråga 

 på något sätt inverka på delningen af (ombergs revir. Om Ombergs nuvarande skola om- 

 ändras till en skogvaktareskola, kommer Ombergs kronopark att bilda ett skolrevir i öfverens- 

 stämmelse med förhållandena vid de andra skogsskolorna. Den del af Ombergs revir, som 

 sedan återstår, skall tillsammans med Kinda revir bilda två revir. Kinda revir är nämligen 

 redan nu alldeles för stort. Såsom herrarna kunna se af den i statsverkspropositionen in- 

 tagna tablå, innehåller det 20,500 hektar skog, fördelade på bortåt ett hundratal skogar. 

 Man vet visserligen, att jägmästaren icke utan hjälp kan sköta detta stora Kinda revir, men 

 man har icke velat nu komma in till regeringen med något regleringsförslag, förrän frågan 

 om Ombergs skogsskola blifvit afgjord, för att frågan om skolreviret skall få afgöras i sam- 

 band med frågan om regleringen af Kinda och Ombergs revir. Detta skulle blifva utveck- 

 lingens gång. 



Slutligen har man anfört såsom skäl mot den föreslagna delningen, att det är enskilda 

 motionärer, som framlagt förslaget. Ja, man kan nog säga, att så är förhållandet, men jag 



