34° SKOGSADMINISTRATIONEN. 



minst sagdt storartadt. Det går ut på, att staten skulle årligen upplåna 2 millioner pund 

 sterling i och för skogsodlingar, och därmed skulle man fortgå årligen med den påföljd, att 

 enligt kommitténs beräkningar skulle om 40 år statens årliga ränteutgift på detta kapital 

 uppgå till 3 millioner pund sterling, men sä har kommittén också beräknat, att om 80 år 

 skulle staten ha en nettoinkomst på skogarne af 17Y2 millioner pund sterling. 



Nu kan det icke falla mig in att påstå, att vi här skulle kunna nå samma resultat 

 som i Preussen. Det är ju helt enkelt otänkbart. Här äro ju förhållandena så olika, här 

 är ett helt annat klimat, helt annan återväxt, helt andra afsättningsmöjligheter och mycket 

 annat. Men hvad vi böra göra är att söka taga Preussens exempel med afseende på intresset 

 för våra skogars skötsel. 



Med afseende på den engelska kommitténs framställning får jag icke säga, alt jag 

 anser, att den gjort sina beräkningar alldeles för höga, och det kan icke falla mig in, att 

 vi skulle i någon mån ens proportionsvis kunna tänka oss något dylikt, utan jag har endast 

 anfört den kommitténs uppgifter, för att de skulle tjäna som ett vittnesbörd, som vi böra 

 gifva akt pä, och som bör föranleda oss att se till, hur man ser saken på andra håll. 



Nu kan man fråga: hur är det med intresset här i landet med afseende på skogs- 

 skötseln? Jo, den som varit med här i Riksdagen någon längre tid tror jag skall kunna 

 vitsorda, att för ungefär 1 5 år tillbaka i tiden intresset hos statsmakterna var ganska mini- 

 malt. Glädjande är då att se, att detta intresse har år från år stigit, och detta har börjat 

 gifva sig tillkänna, bland annat däri, att vi verkställt en hel del skogsinköp, att anslagen 

 till skogsskötseln ha ökats, om än sakta, och att motioner framkommit här i kamrarna i alla 

 möjliga riktningar just för att främja skogsväsendet. Men resultatet har nog hufvudsakligen 

 visat sig på det ganska typiska sätt, som här brukar vara fallet, nämligen däri, att vi begärt 

 utredningar och åter igen utredningar. Det har nu sålunda verkställts en utredning rörande 

 omläggning af undervisningen i skogsskötsel, och en annan kommitté har ju snart slutat sitt 

 arbete, som går ut på att föreslå förändrade bestämmelser med afseende å skötseln af kro- 

 nans skogar i Norrland och Dalarne; en tredje kommitté kommer väl att tillsättas — om 

 det icke redan skett — för att tillse, i hvilken grad öfverafverkning äger rum inom landet, 

 och vid denna riksdag är en motion väckt af grefve Hamilton m. fl., som går ut på en utred- 

 ning om, hur man bäst skall kunna tillgodogöra sig statens skogar i södra och mellersta Sverige. 



Jag tror nog, att alla dessa utredningar kunna vara ganska lämpliga och lyckliga, och 

 jag har ingenting emot dem, men jag vill betona i alla fall, att dessa mänga utredningar 

 medföra på samma gång en fara. Faran är nämligen den, att när dylika utredningar kom- 

 mit till stånd, sä slår man sig gärna litet till ro och underlåter att i den grad, som önskligt 

 vore, framgå på de partiella reformernas väg. Man har ju allmänt klart för sig, såsom 

 också här förut är betonadt, att hvad som allra först kräfves är en delning af våra i de 

 flesta fall alldeles för stora revir samt uppdelning af en hel del bevakningstrakter. Vi be- 

 höfva likaledes flera fasta arbetare i våra skogar, vi behöfva mera rörelsekapital för att 

 kunna utnyttja skogarnas tillgångar. Det vore väl då naturligt, att vi sträfvade att successive 

 fullfölja dessa önskemål. Man kan ju säga, att vi gjort det delvis, och det ha vi också, 

 men det har i alla fall, efter mitt förmenande, skett i alltför ringa utsträckning, och jag kan 

 icke neka till, att när man under en längre följd af år och äfven i år läst statsverksproposi- 

 tionen, så har jag känt mig vemodigt stämd, när jag kommit till denna punkt och sett, att 

 man icke gifvit sig in mera på reformernas bana, än hvad här är fallet. 



Jag kan icke undgå att i detta hänseende fästa mig vid några förhållanden i årets 

 statsverksproposition. Om vi se t. ex. på sid. 33, där det gäller den af domänstyrelsen före- 

 slagna uppdelningen af reviren, så säger herr statsrådet och chefen för jordbruksdepartemen- 

 tet: »Jag är för min del äfven förvissad om, att en sådan uppdelning, som domänstyrelsen 

 föreslagit, skulle blifva till stort gagn för skogsvården inom reviret. Men med hänsyn till 

 nuvarande statsfinansiella förhållanden anser jag, att med inrättandet af den nya jägmästaretjänst, 

 som för berörda uppdelnings företagande skulle blifva erforderlig, tills vidare kan anstå.» 



Hvad äter beträffar motiveringen till det nu föreliggande anslagsäskandet, finna vi 

 densamma ä sid. 58 och 59. Där läsa vi, hurusom domänstyrelsen upplyser om, att redan 

 under år 1909 skogsarbetena måste af brist på medel betydligt inskränkas och att vidare, 

 hvad angår utgifterna för är 1910, Kungl. Maj :t reducerat det af domänstyrelsen föreslagna be- 

 oppet med öfver 360,000 kronor, hvadan domänstyrelsen nödgas anmoda öfverjägmästarna 

 att föreslå uteslutande af sädana arbeten,' som utan alltför stor olägenhet kunde uppskjutas 

 till annat år. Om vi gå till innevarande år, finna vi, att domänstyrelsen säger: »Ehuru det 

 med hänsyn just till denna utveckling kunde antagas, att 1 911 års behof af ifrågavarande 

 anslag borde beräknas högre än 19 10 års behof, ansåge styrelsen sig dock under nuvarande 

 statsfinansiella förhållanden och under förhoppning, att åren 1909 och 1910 uppkommande 



