342* SKOGSADMINISTRATIONEN, 



Jag skulle till detta mitt instämmande vilja foga ett par erinringar. Jag tror, att det 

 för vinnande af tillfredsställande förhållanden med afseende å statens skogsvård är synnerli- 

 gen viktigt, att den organisation af statens skogsväsende, som för närvarande är rådande i 

 vårt land, i grund omlägges. Det är alldeles otvifvelaktigt, att det sätt, h varpå statens 

 skogsadministration nu skötes, icke utgör den sporre för den underordnade att verkligen 

 lägga sig' vinn om en rationell skogsskötsel och ett ekonomiskt utbyte af statsskogarna, som 

 vore önskvärdt. Domänstyrelsen har alldeles för byråkratisk anläggning, och alldeles för 

 byråkratisk syn på ting och förhållanden. Alltför många och allt för betydelselösa ärenden 

 dragas in under styrelsens handläggning. Därest det skall blifva lif och kraft inom skogs- 

 skötselns område, måste man bereda jägmästarna en vida själfständigare förvaltning än hvad 

 nu är fallet, äfvensom omlägga öfverjägmästarnas uppgift, så alt den blir en annan än nu. 

 Öfverjägmästarna få icke förbli en hufvudsakligen papperskvarn ; de böra få en mera själf- 

 ständig förvaltning, så att affärssynpunkterna också där kunna göra sig gällande. Därigenom 

 kunna möjligheter uppstå att begagna de tillfälligheter, som konjunkturerna i det ena eller 

 andra afseendet erbjuda. För att statens skogar skola kunna gifva den afkastning, som vi 

 alla hoppas på, fordras således framför allt, att administrationen är afpassad så, att den 

 sporrar till själfständig verksamhet, gifvetvis inom rimliga gränser, samt kan anpassa sig 

 efter de växlande ekonomiska förhållandena och begagna sig af de konjunkturer, som äro 

 för handen. Är det på något område nödvändigt, att lekmän i form af fullmäktige eller på 

 annat sätt få deltaga i den högsta centrala förvaltningen, så bör det vara på detta område; 

 vi komma annars aldrig ifrån pappersväldet. 



Det är enligt min mening alldeles uppenbart, att om icke skogsadministrationen i grund 

 omlägges på det sätt, att en verklig decentralisation äger rum och att befogenhet, men också 

 ansvar för hvarje befattningshafvare höjes, kommer statens skogsskötsel som stå och stampa 

 på samma plats som hittills. Jag vågar därför rikta en vördsam hemställan till herr stats- 

 rådet och chefen för jordbruksdepartementet, att han ville ha sin uppmärksamhet fästad på 

 den sida af saken, som här framhållits. Det är icke minst på detta område man har att 

 söka anledningen till de så ofta öfverklagade missförhållandena med afseende å skötseln af 

 den svenska statens betydande skogskapital. 



Häruti instämde herr Svensson i Skyllberg. 



Herr Olsson i Älfdalsåsen : En talare yttrade nyss, att han hoppades, att vi snart 

 skulle gå en bättre framtid till mötes med afseende å statens skogar och deras afkastning. 

 Jag ber att på det lifligaste få instämma i, att man borde ha rätt att hysa en sådan för- 

 hoppning. Enda vägen för att ernå ett godt resultat härvidlag torde vara den, som här blif- 

 vit förordad af tvenne talare, nämligen att man beviljar större anslag för kultivering af 

 våra stora statsskogar och kronoparker. Då jag representerar en valkrets, där dylika skogar 

 äro belägna, har jag någon liten erfarenhet på detta område, och jag har varit i tillfälle 

 att se åtskilligt, som man i detta fall skulle kunna göra för att nå bättre resultat och erhålla 

 större afkastning från dessa statens skogar och kronoparker. 



Det är, som jag sade, nödvändigt att bevilja förhöjda anslag till skogsväsendet. Större 

 anslag fordras i och för byggande af vägar, så att man bättre kan komma åt dessa skogar 

 och kultivera dem. Jag har, som sagdt, haft tillfälle se, hur det förhåller sig i den saken. 

 Den revirförvaltare, som har ansvaret, när det gäller att göra upp förslag, som skola under- 

 ställas domänstyrelsens pröfning, har t. ex. gjort upp förslag angående anslag till vägar och 

 äfven till torrläggning af sänka trakter, där skogen lider af försumpning. När sedan de 

 föreslagna anslagen komma under domänstyrelsens pröfning, dä blir det oftast så, att denna 

 styrelse afslår de gjorda förslagen. 



jag instämmer till fullo med den siste ärade talaren, herr Schotte, då han framhåller, 

 att jägmästarna ute på de olika reviren böra få större befogenhet, när det gäller att sköta 

 och förvalta statsskogarna, och ej helt och hållet vara beroende af domänstyrelsen och dess 

 beslut i hithörande frågor. En skogstjänsteman, som vistas och har sitt arbete på dessa 

 skogar, har säkerligen den bästa förmågan att bedöma ställningen och komma fram med de 

 förslag, som behöfvas rörande kultivering af kronoparkerna. 



På samma gång vill jag också uttala den tanken, att större befogenhet än hittills skulle 

 kunna gifvas åt våra kronojägare, som kanske ha det största arbetet, när det gäller utföra 

 kulturarbeten på våra statsskogar. 



lag har vid detta tillfälle endast velat understryka den tanke, som här af flera talare 

 blifvit" uttalad, och betona, att regeringen icke alls bör dra sig för att begära anslag till ända- 

 mål, som afse att på bästa sätt kultivera våra statsskogar. Jag skall vara den förste att skänka 

 mitt bifall och min röst åt de framställningar i sådant syfte, som kunna komma från regeringen. 



Jag har, herr talman, intet yrkande; jag har endast velat uttala dessa tankar. 



Vidare anfördes ej. Kammaren biföll utskottets hemställan. 



