362* TORSTEN LAGERBERG. 



i närheten växande bestånd af inhemskt ursprung icke eller i endast 

 obetydhg grad varit infekterade. 



Om den så kallade lapplandstallen bör anses motståndskraftigare än 

 våra sydliga tallformer torde vara ovisst. Visserligen har sjukdomen 

 för tillfället ingalunda den spridning i norra Sverige, där lapplandstallen 

 förekommer, som i landets södra delar, men detta beror sannolikt på 

 helt andra orsaker. Af ett visst intresse för belysandet af denna sak 

 synes mig vara infektionens förlopp å en profyta, hvilken Försöksan- 

 stalten har utlagt på Ollestads kronopark i Västergötland i och för 

 studium af proveniensens betydelse. — För uppgifter angående de 

 angripna, nu 6-åriga tallarnas fördelning har jag att tacka jägmästare 

 G. SCHOTTE. — Profytan är belägen å ett trakthygge på en höjd 

 intill Sämsjön. Några hundra meter söder om densamma på den 

 norra sidan af det s. k. Damsberget finnes en c:a 15-årig tallkultur, 

 som är mycket starkt angripen af gråbarrsjuka, och det är från denna 

 smittohärd, som sjukdomen i år förts öfver till profytan. Denna är upp- 

 delad i 35 fält, hvart och ett med tallplantor af frö från träd af olika 

 ålder och från skilda landsdelar. På icke mindre än 16 af dessa fält 

 finnas starkt angripna plantor, det största antalet — mellan 6 och 1 2 

 å hvarje fält — å den del af profytan, som ligger närmast smittohärden, 

 och som sålunda först är utsatt för infektionen. Här finnes emellertid 

 just i själfva kanten tvenne fält med tallar af frö från Östra Jämtlands 

 revir; icke en enda af dessa lapplandstallar är angripen, och å öfriga 

 6 fält med denna tallform (från N. Hälsinglands revir), som dock äro 

 belägna något längre bort från smittohärden, finnas endast tvenne an- 

 gripna exemplar. 



Att tillmäta de nu relaterade fakta någon afgörande betydelse, då 

 det gäller att bedöma lapplandstallens motståndskraft mot smitta, är 

 naturligtvis icke möjligt; tillfälligheterna kunna ju ha spelat in här alltför 

 mycket. Tänkbart är ju äfvenledes, att de lappländska tallarna varit 

 något fördröjda i sin utveckling, så att den starkaste sporspridningen 

 varit öfverstånden, när deras nya skott varit mogna för ett angrepp. 



Hvilka orsakerna nu än må vara, så är det ett faktum, att gråbarr- 

 sjukan i allmänhet angriper spridda träd i en skogstrakt. Understundom 

 utbildas emellertid på mindre områden verkliga smittohärdar, där så godt 

 som hvart enda träd är angripet och i allmänhet mycket starkt; af års- 

 skottens barrmassa pläga 75 — 100 % vara infekterade (jfr fig. 10). Om 

 ett dylikt mera koncentreradt uppträdande af gråbarrsjukan föreligga upp- 

 gifter från flera håll, exempelvis från Martebo på Gotland, från Kungälfs 

 stadsskogar samt de redan förut nämnda lokalerna å Ombergs och Olle- 

 stads kronoparker. På sådana platser är sjukdomen efter allt att döma 



