OM GRÄBARRSJLKAN HOS TALLEN", DESS ORSAK OCH VERKNINGAR. 3 7 7* 



rade uppgifter om diverse svampangrepp. Såvidt jag kan se, är grå- 

 barrsjukan nämnd här blott vid ett enda tillfälle. I 1894 års berättelse 

 finner man nämligen sid. V^III följande uppgift: A Grangärdes eckle- 

 siastika boställens skog i Vesterdalarnes revir hafva yngre tallar nå- 

 got skadats af Hypoderma sulcigenmn>^ . 



Till sist förekomma ännu några uppgifter i litteraturen om upp- 

 trädande af gråbarrsjuka i de nyligen af trycket utkomna Skogsvårds- 

 styrelsernas berättelser för år 1909, sannolikt föranledda af det cirkulär, 

 hvilket, såsom jag redan nämnt, för utrönande af sjukdomens spridning 

 samma års höst utgingo från Skogsförsöksanstalten. Af dessa berät- 

 telser fa vi veta, att den s. k. gråbarrsjukan uppträdt tämligen allmänt 

 inom Kalmar läns norra landstingsområde, särskildt dess norra delar, 

 pä Gotland »här och hvar öfver hela ön», samt i Göteborgs och Bohus 

 läns landstingsområde, hvarest speciellt den tyska tallen skulle ha lidit 

 af angreppet. 



Den följande redogörelsen för gråbarrsjukans utbredning grundar 

 sig hufvudsakligen på de svarsuppgifter, som Skogsförsöksanstalten 

 erhållit på sina utsända frågecirkulär. Härtill komma dessutom värde- 

 fulla och ur utbredningssynpunkt intressanta bidrag af agronomen 

 G. BÄGEXHOLM, generaldirektören K. Fredexberg, dr H. Hesselmax, 

 jägmästare G. SCHOTTE, dr N. SVLVÉX, direktören för Kungl. Skogs- 

 institutet A. Wahlgrex, jägmästare E. Wibeck m. fl., hvarförutom 

 jag själf under mina sommarresor gjort talrika anteckningar öfver sjuk- 

 domens förekomst. 



Att det oaktadt den framställning, som i det följande lämnas öfver 

 gråbarrsjukans spridning i vårt land ingalunda kan anses uttömmande, 

 torde vara säkert. Efter allt att döma finnes den nämligen — isynner- 

 het i Norrland — ännu på många platser, från hvilka för närvarande 

 inga uppgifter föreligga. Den alltmer stegrade uppmärksamhet, hvilken 

 på sista tiden från såväl skogsmäns som enskildas sida kommit denna 

 tallsjukdom till del, synes mig dock borga för att de möjligen före- 

 fintliga luckorna i vårt vetande om densammas utbredning inom en 

 snar framtid skola utfyllas. 



