OM GRÄBARRSJLKAX HOS TALLEN, DtSS ORSAK OCH VERKNINGAR. 38 1' 



Luleå distrikt. 



Tomeå reiir. Endast en angripen 35 — 40-ärig tall är känd, stående om- 

 kring 12 km. väster om Öher-Torneä kyrkoby invid landsvägen till Öfver-Kalix. 



Af ofvan lämnade redogörelse framgår, att gråbarrsjukan har sin 

 hufvudsakliga utbredning i södra Sverige. Om man skulle söka fast- 

 ställa en gräns för dess mera allmänna förekomst, såsom vi nu känna 

 densamma, så finner man, att denna i hufvudsak sammanfaller med den 

 s. k. högsta marina gränsens förlopp i mellersta och norra delarna af 

 Sverige. Att denna gräns skulle ha något att göra med sjukdomens 

 utbredning är naturligtvis ej därmed sagdt. Gråbarrsjukans hufvudut- 

 bredningsområde sträcker sig sålunda i norr till en Hnie, dragen genomi 

 södra delen af Värmland och sydligaste delen af Dalarna till trakten af 

 Gätle. Så godt som samtliga norr om denna linie såväl i det norr- 

 ländska kustlandet som äfven längre mot väster belägna fyndorter äro 

 att anträffa inom området för den högsta marina gränsen. Intressanta 

 undantag härifrån bilda de långt framskjutna fyndorterna i X. Finn- 

 skoga i Värmland, i Idre i Dalarna samt i Offerdal i Jämtland. Loka- 

 lerna i det norrländska kustlandet äro visserligen få och spridda men 

 torde dock kunna anses stå i förbindelse med hvarandra. Möjligen in- 

 tar dock den nordligaste fyndorten vid Öfver-Torneå en särställning i 

 detta afseende. 



Den utbredning gråbarrsjukan för närvarande företer inom vårt land 

 synes berättiga till den slutsatsen, att den är stadd i spridning från 

 söder allt längre mot norr och väster. Längs de stora floddalarna går 

 den upp mot fjällkedjan, och det torde väl icke vara alldeles uteslutet, 

 att den förut omnämnda förekomsten af gråbarrsjuka i Norge vid 

 Trondhjem är att anse som en afläggare från de jämtländska lokalerna 

 i Fors och Offerdal. Hur det förhåller sig med den ännu tillsvidare 

 isolerade fyndorten i Öfver-Torneå är ej godt att säga. Möjligen äger 

 den en obekant förbindelse söderut eller ock sammanhänger den med 

 förekomster i Finland, hvarom vi dock ej veta något med bestämdhet. 



Efter hvad man kan döma böra vi sålunda kunna vänta oss ett 

 allmännare uppträdande af gråbarrsjuka i Norrland under den närmaste 

 framtiden. Såsom jag emellertid redan förut framhållit, torde man dock 

 icke behöfva hysa några farhågor för att sjukdomen inom detta vårt 

 ojämförligt största skogsområde skall blifva af någon större betydelse. 



