4 1 8* 



GUNNAR SCHOTTE. 



Ogynnsam under är 1909 (jämför sid. 73 i denna årgång), hvilket för- 

 klarar innevarande års ovanligt korta årsskott. 



I tabellen i äro de olika parcellerna med frö från samma trakt 

 eller breddgrad ordnade efter moderträdens ålder. Dessa försöks- 

 grupper om vanligen 3 och 3 parceller hafva sinsemellan likformig 

 mark, undantagandes de afdelningar, hvilkas frö härstamma från Fin- 

 spångs revir. De kunna därför sinsemellan jämföras. Vi se då, att 

 tabellen ej ger något bestämdt utslag till förmån för vare sig yngre 

 eller äldre fröträd. Dock synas de äldsta fröträden på ett par undan- 

 tag när (de 125 — 150-åriga moderträden från Forssa i Hälsingland och 

 de 120 — 150-åriga från Tjusts revir) ha gifvit upphof till de svagaste plan- 

 torna. I några fall äro de kraftigaste plantorna uppkomna efter de 

 yngsta moderträden, såsom efter 40-åriga träd från Fors i Jämtland 

 (alla plantor å denna afdelning äro synnerligt kraftiga), de 6o-åriga från 

 Kårböle i Hälsingland, de 25 — 30-åriga från Kinda revir. I andra fall 

 ha de medelålders träden lämnat de största plantorna. I intetdera fallet 

 är dock tillväxtskillnaden synnerligen stor. Likväl synes som om tviflet 

 på lämpligheten af yngre fröträd ej skulle vara berättigadt. 



Af tabellen se vi slutligen, att frönas vikt och volym, som syntes 

 inverka på de ett-åriga plantornas utveckling, ej längre på något sätt 

 gör sig gällande. Detta öfverensstämmer äfven med hvad ClESLAR och 

 Engler^ påvisat beträffande granen. 



Öfvergå vi sedan att granska öfriga egenskaper hos tallplantorna 

 från olika hemort, finna vi större skillnader mellan de olika afdelningarna. 

 A sidorna 420* — 421* äro afbildade medelträden från några af de 

 parceller, som utlagts på någorlunda liknande mark. Redan på plantornas 

 allmänna habitus förmärkes här skillnad. Denna är dock ej så skarpt 

 framträdande, att man t. ex. vid betraktandet af en tall af exempelvis 

 norrländsk härkomst skulle säkert känna igen den vanliga typen för den 

 s. k. lapplandstallen. Men vid en jämförelse med de mera sydländska 

 släktingarna finner man likväl en tydlig skillnad. Fig. i och 2 visa 

 tvenne tallar af frö från Jämtland. Fig. i är en god norrlandstyp, under 

 det att fig. 2. har ganska långa barr för att vara från dessa trakter, 

 men dylika barr utmärka flertalet plantor å afdelningen. Fig. 3 och 4 

 äro från Hälsingland. Plantorna äro fågreniga och kortbarriga, särskildt 

 ä fig 3 ; att densamma är något krokig, är en ren tillfällighet. A fig. 5 



^ Adolf Cieslar: Uber die Erblichkeit des Zuwachsvermögens bei den Waldbäumen. 

 Centralbl. f. d. gesammte Forstwesen 1895. 



^ Arnold Engler: Eienfluss der Proveninnz des samens auf die Eigenschaften der 

 forstlichen Holzgewächse. Mitteil. der schweizerischen Centralanstalt fiir das forstliche Ver- 

 suchswesen. VIII Bd. 2. Heft. Ziirich 1905. — 



