JÖXKÖPIKGS LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 5 7 



i Stället för att som nu är fallet kalafverka, i bästa fall med kvarläm- 

 nande af fröträd, hvilka senare på grund af för stor slutenhet i beståndet 

 ofta ha mindre goda förutsättningar som sådana. — En uppfattning, som 

 ofta söker göra sig gällande, är att enbart kvarlämnandet af fröträd är 

 betryggande för återväxten, hvilket tydligen framgår i vissa öfverens- 

 kommelser rörande afverkning. Det är äfvenledes förenadt med svårig- 

 heter att få röjningarna verkställda på rätt sätt, och ha dessa varit för- 

 enade med oskäliga kostnader, då skrädning af virke förekommit, och 

 detta skett öfverallt på afverkningsområdet. Den sedan gammalt inrotade 

 vanan med betning, vare sig bete finnes eller ej, oftast med början redan 

 tidigt på våren, vållar ett ej oväsentligt afbräck på återväxten, synner- 

 ligast skogsodhngarna. Man börjar dock på sina håll komma till insikt 

 om, att åtminstone fårbetning är skadlig för återväxten. Skogsvårds- 

 styrelsen har också vidtagit åtgärder för att å till gemensamt mulbete 

 upplåten mark skydd måtte i någon mån lämnas den, som vidtager 

 skogsåterväxtåtgärder eller eljest vill skydda marken. 



Afverkningarna ha fortgått ungefär som förut, om än någon minsk- 

 ning har förmärkts under de senaste åren. Förbrukningen af pappers- 

 masseved har emellertid ökats, hvilket i synnerhet i närheten af förbruk- 

 ningsorten och af för flottning lämpliga vattendrag förorsakar starka 

 afverkningar af gran i biandbestånden och ej sällan ger upphofvet till 

 afverkning af ungskog i sin bästa växtkraft. Genom nu brukligaste 

 för^mgringsmetoder, kalafverkning med kvarlämnande af fröträd eller 

 kalafverkning med skogsodling, i synnerhet hvad den senare beträftar, 

 aftager granen emellertid ej obetydligt. Visserligen kvarlämnas äfven 

 fröträd af gran, då detta är möjligt, och vid sådd består fröet oftast 

 såväl af granfrö som tallfrö; granen får dock åtminstone i senare fallet 

 på grund af dess biologiska egenskaper träda i bakgrunden. Detta är 

 att beakta i granområdena. 



Med husbehofsvirket iakttages oftast ej den sparsamhet, som vore 

 möjlig och önskvärd, hvarjämte det sällan tages ut på rätt sätt. Detta 

 gäller i all synnerhet gärdselvirket. Ej sällan får man se, hurusom för 

 nämnda ändamål ungskogen i stället för att planmässigt gallras för- 

 störes därigenom att för bekvämlighets skull behofvet uttages på ett 

 mindre område i beståndet, som nästan kalhugges. Så är äfven fallet 

 med virke till byggnadsändamäl och reparationer. I stället för att där- 

 till använda spridda träd, som utan skada kunna borttagas och som vid 

 försäljning betinga lägre pris, får man ej sällan se, huru ett vackert och 

 värdefullt bestånd förstöres. Ett onödigt slöseri med gärdselvirke upp- 

 står därigenom att i regel allt för mycket hägnader förekomma, hvilka 

 delvis ofta kunde undvaras. 



