8 o SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER 1 909. 



den dock äfven till åliggande öfvervaka att föreskrifterna i lagen an- 

 gående vården af de enskilda skogarna iakttagas. 



För detta ändamål hafva länsjägmästaren och länsskogvaktarna be- 

 siktigat 80 st. skogar, hvarå afverkningar pågingo eller nyss afslutats, 

 och hafva många af dessa skogar besökts flera gånger såväl af den förre 

 som de senare. 



Härvid har befunnits att å 35 skogar afverkningen bedrifvits på så- 

 dant sätt att återväxten måste anses äfventyrad, men de flesta af afver- 

 karna hafva ingått på godvillig uppgörelse om markens återställande i 

 skogbärande skick och under året äro endast 3:ne sådana undersök- 

 ningar, som omförmäles i § 2 af skogsvårdslagen, förrättade. 



Uti en under föregående år anhängiggjord, men nu afdömd rätte- 

 gång hafva svarandena ålagts verkställa skogsodling och betala alla kost- 

 nader i målet. 



De enskilda skogarnas tillstånd och skötsel. 



Kalmar läns norra landstingsområde beräknas innehålla en ägovidd 

 af 514,848 hektar. Efter afdrag af inägor, beräknade utgöra 89,023 

 hektar, uppgår den totala utmarksarealen till 425,825 hektar, hvaraf de 

 allmänna skogarna dock upptaga 37,670 hektar. 



Enligt de uppgifter, som blifvit insamlade öfver saluafverkningarna 

 inom landstingsområdet, synas dessa under året hafva varit ungefär lika 

 stora som föregående års eller omkring 325,000 kbm., men visa den 

 skillnaden, att afverkningarna af timmer varit mindre, men beträffande 

 ved och massaved större än förut. 



Angående de enskilda skogarnas tillstånd är föga nytt att tillägga 

 till hvad härom blifvit i föregående berättelser anfördt, eller att desamma 

 i allmänhet äro hårdt uthuggna och illa medfarna. 



I fråga återigen om skogens skötsel kan visserligen en ljusning till 

 förbättring spåras, i det att allt flera skogsägare börja beakta skogs- 

 vårdens fordringar. 



Fortfarande äger dock öfverafverkning rum och fortfarande använ- 

 des i öfvervägande grad dimensionshuggning, och då därvid nödig hän- 

 syn ej tages till skogens föryngring eller tillväxtförmåga måste denna 

 afverkningsmetod ur skogshushållningssynpunkt anses förkastlig, särskildt 

 när minimidimensionerna sättas så lågt att utaf den kvarlämnade skogen, 

 som afses att utväxa och bilda bestånd, en stor del utgöres af för fort- 

 växt odugliga träd. 



Samtidigt med att skogarna äro utsatta för hård och ofta olämpligt 

 utförd afverkning ägnas däremot alltför liten uppmärksamhet åt deras 



