SKOGSVÅRDSSTVRELSERNAS BERÄTTELSER I909. 



Skogsvårdskommittéer. 



Skogsvårdskommittéerna hafva under året ökats med 7 st., så att 



de vid årsslutet uppgingo till ett antal af 



102. 



De enskilda skogarnas inom landstingsområdet tillstånd och skötsel. 



Någon mera afsevärd förändring beträffande de enskilda skogarnas 

 tillstånd och skötsel från föregående år är naturligtvis icke att anteckna. 



Intresset för skogsodling och skogsdikning befinner sig alltjämt i 

 stegring, såväl hos de större skogsägarna som hos småbrukarna. Denna 

 glädjande omständighet torde kanske i främsta rummet böra tillskrif- 

 vas skogsvårdsstyrelsens initiativ, men framför allt det kraftiga pekuniära 

 understöd, styrelsen med beredvillighet ställt till förfogande. De begrän- 

 sade tillgångarna hafva dock åstadkommit, att betydliga inskränkningar i 

 dessa understöd under de senaste åren måst göras, helt visst till stort för- 

 fång för detta nyvaknade intresses fortsatta utbredande och den goda 

 sakens framgång. Skulle styrelsens redan nu allt för otillräckliga inkomster 

 ytterligare minskas, komme detta gifvetvis att förrycka styrelsens hela ar- 

 betssätt och finna en mycket beklaglig återverkan på hela länets skogsvård. 



Om man med glädje kunnat konstatera ett tilltagande intresse för 

 de rena kulturåtgärderna, så torde detta knappast kunna förmärkas då 

 det gäller beståndsvården. Ännu har allmänheten icke fått blicken öppen 

 för skogshushållningens ekonomi, för vikten af en rationell vård af det 

 uppväxande beståndet. Ungskogarna stå sålunda mestadels ogallrade, 

 öfverlämnade åt naturens egen, ofta nyckfulla skötsel, och dock gifves 

 härutinnan ett medel att höja afkastningen från marken och inkomsterna 

 från skogarna med för lekmannen oanade belopp. I stället tillåtas nu 

 dyrbara virkessortimenter torka och ruttna bort eller i bästa fall brännas 

 upp i eldstäderna. 



Ett annat medel till åstadkommande af bättre ekonomi i skogs- 

 skötseln och större besparingar af virkeskapitalet, ett medel, som dock 

 af vederbörande litet beaktas, är på husbehofsförbrukningens eget om- 

 råde. Stort slöseri låta skogsägarna härutinnan komma sig till last, 

 dock är det ju att hoppas, att denna misshushållning försvinner i samma 

 mån, som upplysning och kännedom sprids om det verkliga värde virket 

 har i dessa trakter med sina i regel goda afsättningsförhållanden och 

 om de storartade värden, som genom rationellare skötsel på skogshus- 

 hållningens alla områden kunna skapas. 



Från detta allmänna omdöme om den låga ståndpunkt skogshus- 

 hållningen i regel intager inom länet torde böra undantagas en del större 



