JÄMTLANDS LÄXS LANDSTINGSOMRÅDE. 3 I 7 



Ehuru, såsom nämndt, afverkningarna i sin helhet inom länet kun- 

 nat för året på grund af dåliga konjunkturer betecknas såsom snarare 

 under än öfverstiga föregående års, bör dock framhållas, att i norra 

 delen af länet, särskildt i Alanäs socken, där ^/j af skogsmarken äges 

 af enskilda skogshandlare och bolag, betydliga afverkningar pågå och 

 planläggas. Under året har i denna kommun afverkats öfver 800,000 

 timmer, hufvudsakligen utom skyddsskogsområdet, och närmare en million 

 träd hafva under sommaren stämplats för afverkning under vintern 1909 

 — I g 10. Efter 8 ä 10 år torde icke mycket mera vara att taga i denna 

 stora skogskommun, och sedan bHr det så godt som omöjUgt för en 

 bofast befolkning att kunna existera, för att nu icke tala om det oeko- 

 nomiska i att sköfla växtliga ungskogar, om klimatets försämrande, om 

 vådan af hårda afverkningar i exponerade lägen m. m. 



Man tycker sig dock förspörja, att ett allmännare intresse för skogs- 

 skötseln gör sig gällande, ehuru mycket öfrigt är att önska. När man 

 är inne på detta ämne, kan man ej undgå att tänka på det i detta 

 sammanhang mycket tillämpliga uttrycket: »Medan gräset växer, dör kon». 

 För hvarje år som går visar sig mer och mer, att detta är en sanning, 

 tillämpad på våra skogs förhållanden. De rätt talrika ansökningar, som 

 från såväl hemmansägare som skogsköpare inkomma till skogsvårds- 

 styrelsen med begäran om biträde vid stämpling och fröträdsställning, 

 tyckas väl i viss mån tyda på, att man har behof af att ställa sina 

 skogar under mera sakkunnig skötsel. Dock äro tyvärr de fall icke få, 

 då ansökningarna från hemmansägarna tillkommit endast därför, att sättet 

 äif det bekvämaste. Ty, såsom oftast är fallet, ämnar sökanden sälja 

 den utstämplade skogen å rot, och när han då anlitar skogsvårdsstyrel- 

 sen, får han också på samma gång de utstämplade träden värderade 

 om han så önskar, hvarjämte stämplingen vinner i vederhäftighet såsom 

 varande utförd af en skogsvårdsstyrelsens tjänsteman. I regel kostar 

 äfven detta skogsägarna ingenting eller en obetydlighet. Att blifva i 

 tilhälle föra dessa stämplingar så, att därmed ernås en rationell skogs- 

 vård, har sig däremot icke alltid så lätt, ty skogsägaren har i allmänhet 

 icke fått klart för sig, att begreppen »vårda skogen > och »spara skogen» 

 äro skilda saker. Skulle skogsägaren äfven vara i den ekonomiska ställ- 

 ning, att han ej för tillfället behöfver utföra afverkning, så tror han sig 

 vara skogsvårdare, som ej har behof af råd och anvisningar för sin 

 skogs skötsel. »Då jag rår om min skog, sköter jag den också som 

 jag vill», är ett ganska vanligt och betecknande uttryckssätt. Det är ju 

 godt och väl, att den nya skogslagen hos en del ingifvit en viss »skräck», 

 så att de athålla sig från att göra »rent hus», men därifrån och till att 

 vårda skogen är ett långt steg. 



