DISKUSSION. 2 1 



Utgör summan af nyssnämnda beståndshuggningar. Då det gäller gallring, 

 ljushuggning och andra beståndsätgärder är ju saken lätt afgjord, men man 

 trattar ock i hvarje skog träd eller bestånd, som skola slutafverkas. När 

 eller efter hvilken grund skall då detta sker 



jägmästare H. Petterson. Jägmästare Maass framhöll som ett skäl för 

 boniteringens bibehållande, att denna borde utgöra grunden för beståndens 

 rationella sammanförande till hyggesföljder. Ja, jag skulle verkligen ej sörja 

 öfver om bildandet af både fasta» och »öfvergående» hyggesföljder omöj- 

 liggjordes. Om afverkningsberäkningen utföras på det sätt jag nyss beskrif- 

 vit, behöfver man ej längre dessa ganska otympliga hjälpmedel, lika litet 

 som alla »normala» och »tillfäUiga> genomsnittsomloppstider för olika skogar 

 eller delar däraf. Man går ut i skogen och ser efter, hvar som bör huggas, 

 går sedan hem och öfverväger, ora det huggfärdiga virket kan afverkas nu, 

 det är allt. 



Med anledning af jägmästare Welanders yttrande vill jag fråga honom, 

 hur han burit sig åt, när han stämplat. Han har väl då med tillhjälp af 

 sin samlade skogsmannaerfarenhet sökt bedöma, hvilka träd borde uttagas 

 och hvilka borde stå kvar. Har han därvid räknat, är det så mycket akt- 

 ningsvärdare. Men hur som helst, öfverläggningen har resulterat i att vissa 

 träd utstämplats, de nämligen, som enligt hans åsikt /avv/^ utstämplas. Nåväl. 

 pricka då vid taxeringen just sådana träd som huggfärdiga. Svårare är det icke. 



[ägmästare P. O. Welander. Jägmästare Petterson ställde en fråga till 

 mig, om jag ej vid stämplingar fått en bestämd känsla af att vissa bestånd 

 äro mogna för afverkning Härtill svaras, att jag nog haft sådana känslor, 

 men jag har därvid icke vågat lita till känslan utan gjort mina beräkningar 

 därjämte. Utan någon beräkning om trädens mognad eller någon norm för 

 hushållningen med skogen som ett helt, fruktar jag frågan om afverkningens 

 storlek sväfvar i luften. 



Jägmästare)! H. Petterson. Om jag kommer till ett bestånd, som h>^r af- 

 verkas, så tar jag naturligtvis upp det som huggfärdigt. Det är väl ganska enkelt^ 



Jägmästare P. O. Welander. Det var just något mer än detta /•<'r jag 

 ville veta. 



Redaktionen har erhållit följande meddelande, som införes här i samband med dis- 

 kussionen, då detta inlägg nära ansluter sig till det debatterade ämnet. 



Några medel att höja afkastningen från statens skogar. 



Mycket ofta hör man den åsikten uttalas, att den enskilde erhåller, i 

 jämförelse med staten, långt större inkomst från sin skog, och att statens 

 skogar äro sämre skötta än den enskildes. Det kan icke nekas, att ett dy- 

 likt uttalande i många fall är berättigadt. Jag vill nu icke tala om sådana 

 enskilda skogar, där sköfling eller öfverafverkning äger rum utan endast om 

 sådana, som skötas pä ett rationellt sätt med uthålligt skogsbruk. 



I allmänhet är det ju så, att den enskilde på ett mera inkomstbringande 

 sätt kan tillgodogöra sig atkastningen från sin egendom än hvad staten kan. 



* Mina t\å sista repliker till Jägmästare P. O. Welander förefalla i protokollet menings- 

 lösa på den grund att hans yttranden här ej återgif\its som orden föllo. //. P". 



