20 J. MEVES. 



dock föga troligt. Visserligen skulle inträdet på ny stat föranleda en ej ringa 

 årlig utgift för pensioneringen, men till denna utgift har hänsyn tagits vid 

 lönebeloppens föreslående, och i alla händelser komme de framtida poisions- 

 beloppoi att åtskilligt öfverstiga dem hvartill vi nu äro berättigade. 



Hveiti skall erlägga pensionsafgifter? 



Denna fråga sammanfaller för det närvarande ingalunda, dess bättre, 

 med den ofvan behandlade frågan om skyldighet att underkasta sig lagens 

 föreskrifter. jNIången, som är underkastad lagen, vare sig af tvång eller fritt 

 val, är därmed ändock fri från att med igoS års ingång betala pensionsafgifter. 



Lagen själf medger nämligen i senare delen af sin sista § befrielse i vissa 

 fall. Dessa fall äro i de delar, som kunna beröra skogspersonalen, följande: 



i) om nu gällande lönestat fastställts före den i april igov, så länge aflö- 

 ning å dcu lönestat åtnjutes; samt 



2) om tjänsteinnehafvare uppbär aflöning enligt lönestat fastställd efter 

 (k/i I april igot), men före den i /änimri 190'/, så länge hans aflöning uppgår 

 till samma belopp som före sistberörda dag, därest icke vid lönestatens faststäl- 

 lande bland villkoren för denna aflönings åtnjutande gjorts uttryckligt förbe- 

 håll, att löntagare skall vara skyldig att vidkännas pensinnsafgift motsvarande 

 afdrag ä aflöningen. 



Detta låter ju li:et inkrångladt, men jag skall ändock söka klara saken 

 i hvad skogspersonalen angår, och tillika i förbigående tala om, att för de 

 väsentliga lättnader för en stor del af nuvarande tjänsteinnehafvare, som där- 

 igenom beredts, yi äro tack skyldiga ej pensionskommittén, utan chefen för 

 finansdepartementet, som vid ärendets behandling i statsrådet framhållit de 

 orättvisor, som blefve följden af kommitténs förslag, hvilket gick ut på att 

 alla de, som voro bundna vid lagen, skulle betala och således efter I90S års 

 inträde få sina redan förut otillräckliga aflöningar afkortade. 



Den för öfverjägmästare och jägmästare nu gällande lönestaten fastställ- 

 des år 1889, den för skogsinstitutet år 1893, den för Ombergs skogsskola 

 år 1885 och den för öfriga skogsskolor år 1874, samtliga alltså före den i 

 april 1900. Ergo äro, enligt i\ sam /liga öfverjägmästare. jägniästare och per- 

 soner vid skogslärozierken, vare sig de äro underkastade lagen eller icke, befriade 

 från hetalningsskvldighet intill dess nv lönereglering inträder för dem. 



Med afseende på kronojägarna, hvilka enligt hvad ofvan utvecklats samt- 

 ligen äro underkastade lagen, är förhållandet annorlunda och olika för olika 

 personer. Deras aflöningsstat fastställdes den i juni 1900, således två må- 

 nader efter förenämnda i april, och 1) kan således ej tillämpas på dem, 

 utan i stället 2). Vid 1900 års reglering föreskrefs emellertid ej »uttryckli- 

 gen», att de skulle vara skyldiga »att vidkännas pensionsafgift motsvarande 

 afdrag å aflöningen». Sådan föreskrift gafs emellertid år 1905, då ålders- 

 tillägget öfverflyttades från tjänstgöringspenningarna till lönen; därvid det be- 

 stämdes, att 1 5 kr. pensionsafgift årligen skulle innehållas af deras lön. Detta 

 har ock skett från och med år 1906, dock icke i fråga om alla kronojägare. 

 Somliga, nämligen 24 st. af dem, som för närvarande ännu äro i tjänst, 

 vägrade, därom tillfrågade, att ingå härpå. Kronojägarna hade nämligen fått 

 rätt att före 1906 års ingång afgifva sådan förklaring. 



Vi hafva alltså af kronojägare två grupper, hvaraf den ena, vida större, 

 är skyldig att fortfarande betala afgifter. Den andra^ mindre gruppen, är 



