2 ■ J- MEVES. 



tillägget räknades till lönen, och följden för dem blir, att så länge de ej 

 öfverflyttas på ny stat, deras pensionsunderlag och således äfven blifvande 

 pension är 400 kr., antingen de fått eller få ålderstillägg eller icke. För 

 öfriga kronojägare är underlaget lägst 400 kr. och /nii:st, om de nämligen 

 fått ålderstillägg, 500 kr. 



Dessa underlag blifva, såsom nämnts, i regel — se dock vissa undan- 

 tag nämnda i 4 § 2:a stycket — de pensionsbelopp en statens skogsman en 

 gång äger åtnjuta, förutsatt dock att han vid sitt afskedstagande uppnått de 

 lefnadsår och tjänsteår, som stadgas i 5 § f), nämligen respektive 65 och 

 35 år, därest han nämligen är eller blir bunden vid pensionslagen. Pen- 

 sionsbeloppet kan alltså bli olika alltefter som den afgående hunnit intjäna 

 ålderstillägg eller icke. Vi återfinna här alltså samma hufvudgrunder som de 

 förut gällande, men bredvid dessa förekomma dock ganska väsentliga olik- 

 heter mot förr. 



Så modifieras t. ex. skogstjänstemans eller betjänts rät/ att under vissa 

 förhållanden, nämligen vid sjuklighet eller försvagadt hälsotillstånd, afgå med 

 full pension redan vid 60 lefnadsår och 30 tjänsteår, i det att han enligt 

 lagens 6 §, sista stycket, kan, utan att ens därom tillfrågas, förklaras skyldig 

 Il/t (ifgå vid 63 års ålder, om han af sjukdom eller minskad arbetsförmåga är 

 urståndsatt att på ett tillfredsställande sätt fullgöra sina tjänsteåligganden, och 

 detta oberoende af //i'i'>/.s7^åldern. 



Lika oberoende af /Jäns/ek\åtrn är enligt nya lagen tjänstinnehafvarens 

 skyldighet att afgå, när han uppnått 65 lefnadshx. 



Har han i sistnämnda två fall vid sin afgång från tjänsten icke lyckats 

 få ihop 35 tjänsteår, får han icke hel, utan endast afkortad pension. 



Idén med afkortad pension (7 §) är ny i fråga om skogspersonalen, men 

 har redan förut ägt tillämpning inom vissa andra kårer. Såsom det hittills 

 varit ställdt för oss har såsom bekant kunnat inträffa, att t. ex. en jägmästare 

 blifvit af obotlig sjukdom hindrad att utöfva sin tjänst redan vid 45 års ålder. 

 Han har då likvisst måst kvarstå i ytterligare i 5 år, tills han blifvit pensions- 

 berättigad (t. o. m. ännu längre, om han ej haft tjänsteåren inne). Under 

 tiden fick han uppbära hela lönen = hela bUfvande pensionsbeloppet, under 

 det att tjänsten uppehölls af en illa aflönad vikarie. Enligt den nya lagen, 

 6 § c), finge han visserligen ligga sjuk och innehafva tjänsten i fem år, men 

 därefter må s/e han taga afsked, och får då »afkortad» pension enligt 7 ;?. 

 Pensionens belopp blir då beroende af antalet tjänsteår. Under antagande 

 att berörda såsom exempel anförda jägmästare ej nått upp till ens tio sådana 

 år, så afkortas alltihop, d. v. s. han får ingen pension alls, en olycka, som 

 dock torde blifva synnerligen sällspord, ty de fem sjukdomsåren plus före- 

 gående år såsom ordinarie eller extra tjänsteman böra väl i regel räcka till 

 minst tio. Har nu denna jägmästare uppnått t. ex. 20 tjänsteår och hunnit 

 erhålla t. ex. ett ålderstillägg, vore enligt nya regleringsförslaget hans pen- 

 sionsunderlag 2,700 kr. och den aikortade pensionen efter den i 7 § angifna 



20 

 beräkningsgrunden alltså .2,700 = kr. 1,542:86. Men då detta belopp 



35 

 understiger 3/_^ af hel pension eller 2,025 kr , så skulle han (7 § 2:a styc- 

 ket) få sistnämnda belopp i pension. 



Dock är att märka, att om framtida oförmåga till tjänstgöring orsakats 

 af olycksfall / /jäns/ni, pensionen utgår med oafkortadt belopp (enligt 6 § d . 



