DISKUSSION. 1 5 



Min tro är att tiden är mogen för att sålunda gifva herrar jägmästare 

 friare händer beträffande sina skogars skötande, och jag är viss om att våra 

 skogar skulle vinna härpå. 



Ö/htr/(igmäsfare!i, fri/i. T. Herimliii instämde i hufvudsak med öfverjäg- 

 mäst. Wallmo, hvarjämte han, rörande åtminstone de norrländska skogarna, 

 framhöll vikten af att revir förval tärna ej genom detaljerade föreskrifter i 

 hushållningsplanerna bundos vid bestämda trakter och bestämdt afverknings- 

 sätt med hänsyn till kommande afverkningar, utan att rörlighet och objekti- 

 vitet vid afkastningens uttagande kunde äga rum. Talaren erinrade därom, 

 hurusom t. ex., där två eller flera floitleder berörde samma skog, ena året 

 virket vore begärligare i ett vattendrag, andra i ett annat; hurusom ena året 

 mindre virkessortiment vore mera eftersträfvade, andra året gröfre; hurusom 

 viss skogstrakt, som i fastställd hushållningsplan föreslagits till afverkning först 

 efter ett 20-tal år, på grund af oförutsedda förhållanden snart nog borde 

 afverkas eller hurusom skogsbestånd bestämts till afverkning genom blädning. 

 under det att vid tiden for dess afverkning omständigheterna så fogat sig. 

 att trakthuggning vore lämpligaste afverkningssätt, allt detta m. fl. orsaker 

 görande, att i hushållningsplan fastställd afverkningsordning och metod borde 

 frångås; af en hel del förrättningsmän fasthölles icke förty bestämd afverk- 

 ningsplan, till skada och förlust för skogen. 



Hvad hufvudsakligast med nuvarande fataliga personal behöfdes vid 

 skötseln af de stora vidderna vore en god och fullt tillförlitlig, dock ej allt- 

 för detaljerad, karta jämte tydlig och belysande beskrifning samt på ända- 

 målsenliga grunder beräknadt, fastställdt afkastningsbelopp. Hvar och huru 

 afkastningen skulle uttagas, borde vara beroende på förhandenvarande om- 

 ständigheter vid hvarje särskildt afverkningstillfälle. 



Jägmästare Wilh. Ekman. I herr Wallmos yttrande beder jag varmt få 

 instämma på samma gång som jag dock vill framhålla vikten af att, innan 

 den föreslagna metoden tillämpas, revirens storlek minskas. Revirförvaltaren 

 är nämligen nödsakad att fullständigt känna till sina skogar, om han skall 

 kunna göra utsyningarna på det föreslagna sättet. Om han ej känner sina 

 skogar, blir metoden mindre god. Som exempel på att jägmästarnas tjänst- 

 göringsområden nu äro så stora, att ett uttagande af virkeskvantiteten på 

 nyssnämndt sätt blir mindre fördelaktigt, kan jag nämna, att inom många 

 revir jägmästaren ej med bästa vilja kan hinna besöka hvarje skog en gång 

 om året. I Stockholms revir finnas sålunda, om jag minns rätt, 31 2 st. skogar, 

 och dessa kunna endast någon gång få ett besök af revirförvaltaren, hvarför 

 han ej under nuvarande förhållanden kan hinna lära känna dessa så väl 

 som önskligt skulle vara^. På många andra ställen äro förhållandena liknande. 



Hof jägmästare Edcktam. Jag kan icke underlåta här framhålla den 

 tillfredsställelse, som jag i egenskap af förutvarande skogsstatstjänsteman och 

 alltjämt förblifvande skog'5vän erfar af att nu kunna konstatera att två re- 

 presentanter för statens skogshushållning, öfverjägraästare W.iUmo och Fri- 

 herre Hermelin, här uttalat sig för att lämna största möjliga frihet ifråga om 

 sättet för den bestämda årsafverkningens uttagande åt den i skogen verk- 



* Sedan detta yttrats har generaldirektör Fredenberg meddelat mig, att Stockholms 

 rex\T numera reglerats, så att blott 164 st. indelade skogar finnas, och att revirförvaltaren 

 har en aflönad assistent till sin hjälp. På samma gång jag meddelar detta beriktigande, beder 

 jag fa framhålla, att enligt min åsikt tjänstgöringsområdet dock är för stort. ^V. E — n. 



