I 2 FÖRESKRIFTER RÖRANDE ALLMÄNNA SKOGARS INDELNING. 



Ett Önskemål vid hvarje skogsindelning är att inarbetet kunde något 

 minskas. En lättnad i detta afseende skulle vinnas ifall man i beståndsbe- 

 skrifningen vid indelning till blädning endast upptoge kubikmassan på af- 

 delning med särskiljande af tall, gran och löfskog samt huggbar och icke 

 huggbar skog. Vill man någon gång hafva reda på de olika dimensionerna 

 kan man för hvarje gång uträkna dem med tillhjälp af sammandraget. 



Vidare skulle en del onödig skrifning kunna undvikas i hushållnings- 

 planer för skogar under skogsstatens omedelbara vård. Till dessa räknar jag 

 att i planen skall intagas föreskrift om uppkommande vindfällens afräknande 

 och att kontrollbok skall föras. I anslutning till hvad jag förut yttrat om 

 de skilda skogsbrukssätten, skulle jag äfven vilja hemställa, att skogsbruks- 

 sättet ej skulle behöfva så utförligt motiveras, utan bör såsom allmän regel 

 gälla att afverkningen alltid skall uttagas enligt skogsvårdens fordringar, och 

 huru förrättningsmannen anser afverkningen lämpligast böra göras skall han 

 ju angifva i sitt förslag till afverkning under perioden. 



Ofveijäiyniäsiare Walliiw. Det har varit ett nöje att höra de förslag och önske- 

 mål som här i afton framlagts beträffande sättet för våra skogars indelning, 

 och för visso ligger det möjligheter till utveckling härutinnan. För egen del 

 anser jag, att ett stort steg framåt kan tagas äfven förmedels en annan 

 reform. 



När jag under inspektionsresor finner någonting i beståndsvårdshänse- 

 ende eftersatt i en skog, så får jag alltid till svar: det står ej föreskrifvet i 

 planen! Och för resten: att i en plan föreskrifva, hvad som hör göras för 

 en tid af exempelvis 20 år framåt, är onaturligt och omöjligt. 



Skogens eget tillväxande äfvensom naturhändelser af flerfaldigt slag åstad- 

 komma att hvad som föreskrefs i fjol icke är lämpligt att utföras i år. Här- 

 till kommer att dessa indelningsplaner i regel utarbetas af ungdomar, som 

 ännu icke vunnit den mognad, som endast en lång följd af år i skogen för- 

 mår frambringa. Och på så sätt kommer man till den påfallande absurdi- 

 teten att den i skogen grånade jägmästaren får utföra föreskrifter som kanske 

 för ett femtontal år sedan föreslogos af en då från skogsinstitutet nyss ut- 

 examinerad ung extra jägmästare. Visserligen skola planerna granskas af 

 öfverjägmästare och domänstyrelse, men, som förut sagts, skogen är i alla 

 fall underkastad föränderlighetens lagar och måste behandlas därefter, hvadan 

 dess skötare, jägmästaren, ej får klaf bindas allt för mycket af långt i förväg 

 uppgjorda bestämmelser. Alla dessa benämningar, trakthuggning, traktbläd- 

 ning, beredningshuggning och allt hvad de heta, äro egentligen oting, endast 

 tjänande att hålla vid lif det schablonmässiga ifrån Tyskland nedärfda syste- 

 met. Nej, låt förrättningsmannen vid skogsindelning noga beskrifva marken och 

 bestånden, taxera virkesmassan med angifvande af antalet träd i olika grof- 

 leksklasser från cirka 16 centimeter vid brösthöjd och uppåt, göra tillväxt- 

 undersökningar m. m. samt på basis af allt detta föreslå ett visst årligt af- 

 verkningsbelopp. Må sedan domänstyrelsen fastställa det afverkningsbelopp, 

 som årligen för viss tid framåt får huggas, och låt sedan jägmästaren uttaga 

 detta belopp såsom han finner för godt och för året lämpligast, vare sig 

 genom trakthuggning, blädning eller gallring. Då får jägmästaren intresse 

 för skogen och framför allt — lian lär sig sina skogar utantill — ty han måste 

 för hvarje skog noga afväga hvar och hur han skall utföra afverkningen 

 därstädes. 



