8 FÖRESKRIFTER RÖRANDE ALLMÄNNA SKOGARS INDELNING. 



brukssätten i hvarandra och det händer ju ofta att man tillämpar skilda 

 skogsbrukssätt å samma skog och jämväl inom samma bestånd. Enligt 

 Holmerz lärobok i skogsskötsel karakteriseras trakthuggning så, att man då 

 årligen eller med vissa års mellanrum afverkar en ungefär lika stor samman- 

 hängande trakt, hvarvid man antingen kan på en gång afverka alla träden 

 på 'den till afverkning för året bestämda ytan, hvilket afverkningssätt kallas 

 trakthuggning med kalafverkning, eller ock kan man på den till afverkning 

 för året bestämda ytan kvarlämna ett efter trädslaget och växtplatsens be- 

 skaffenhet afpassadt antal fröträd, hvilket kallas trakthuggning med kvar- 

 lämnande af fröträd. Så alldeles metodiskt torde dock icke dessa regler 

 under alla förhållanden tillämpas, där man har trakthuggning. Jag förmodar 

 nämligen, att jämväl inom hygget möjligen befintliga växtliga grupper af 

 unga och medelålders träd kvarlämnas vid afverkningen, där så kan ske. 

 Dessa grupper kunna nämligen vara så små att de ej kunna inläggas på 

 kartan såsom särskilda bestånd och därför ligga inom det stora till afverk- 

 ning bestämda beståndet. 



Traktblädning åter är en trakthuggning, där hyggena göras mindre och 

 fördelas på flera ställen i skogen. Göras dessa hyggen mycket små och 

 förläggas spridda öfver hela skogen, kallas afverkningen blädning. Här- 

 emellan finnas många öfvergångsformer, då man lika väl kan hänföra af- 

 verkningssättet till den ena eller andra metoden. 



Som bekant säges det att man bladar i Norrland. En sydlänning skulle 

 dock säga att man lika mycket trakthugger i Norrland. Skogarna äro nämli- 

 gen merendels så öfveråriga eller söndertrasade af olämpliga afverkningssätt 

 ra. m., att den äkta blädningen icke kan tillämpas. Stora sammanhängande 

 bestånd måste ofta kalhuggas, men så snart en växtlig grupp förefinnes, 

 öfverhålles denna, och det händer sålunda ofta, att man inom samma bestånd 

 tillämpar de skilda skogsbrukssätten. Skulle dock icke slutafverkningen un- 

 der alla förhållanden kunna kallas blädning, hvarvid denna kan, allt efter 

 skogsvårdens fordringar å hvarje afverkningsplats, utföras med små eller 

 stora föryngringsluckor, ibland så stora att skogsodling måste tillgripas. 



Jag har nu naturligtvis endast afsett de delar af Norrland, där afsätt- 

 ningsförhållandena möjliggöra användande af blädning. Där så icke är 

 fallet, måste man timmerbläda; denna afverkningsmetod borde dock icke 

 kallas ett särskildt skogsbrukssätt, då det ju endast är den omständigheten, 

 att blott timmerträd kunna afyttras, som orsakar att blädningen icke kan 

 utföras rationellt Man har därvid skilt på ordnad och icke ordnad eller 

 planlös timmerblädning, ty äfven om man icke kan utföra afverkningen med 

 hänsyn till skogsvårdens fordringar, gifves det dock möjlighet att utföra den 

 mer eller mindre dåligt. — Men äfven om sålunda skilda skogsbrukssätt 

 inrymmas i samma cirkulär, hindrar detta gifvetvis icke att man i vissa fall 

 vid afverkningsberäkningen utgår från arealen skogsmark, i andra fall från 

 virkesförrådet eller kombinerar bådadera. Dock anser jag det önskvärdt att 

 beträffande under skogsstatens omedelbara vård stående skogar afverkningen 

 alltid bestämmes till ett visst belopp i kubikmeter, som årUgen utsynas, och 

 att sålunda äfven vid trakthuggning de närmaste i o-årens hyggen icke be- 

 höfva utstakas på marken. På samma gång kan ju äfven angifvas huru stor 

 areal beräknas därigenom årligen blifva afverkad. 



Till indelning hör upprättande af karta, allmän beskrifning, beståndsbe- 



