56 EDW. WIBECK. 



I hvad mån revirförvaltaren f. n. har makt att efter eget förstånd 

 ordna det viktigaste af hushållningen å under hans förvaltning stående 

 skogar, afverkningsbeloppets storlek och uttagning, framgår af den i 

 Skogsvårdsföreningens Tidskrift nyligen intagna diskussionen vid för- 

 eningens möte den 6 sistlidne november samt af jägm. Nordenadiers i 

 samband därmed publicerade uppsats. Däraf vill det synas, att jäg- 

 mästaren visserligen har både rätt och skyldighet att taga initiativ till 

 hvad han anser vara ändamålsenliga anordningar, äfven om dessa skulle 

 stå i strid med gällande hushållningsplan, men att dylika initiativ i re- 

 gel ej kunna direkt omsättas i praktiken, utan närmast måste utmynna 

 i en skrifvelse med anhållan om kungl. domänstyrelsens medgifvande 

 till den föreslagna åtgärden. Om nu motiveringen är god och öfver- 

 jägmästaren funnit skäl förorda bifall, så är det ju sannolikt, att jäg- 

 mästaren till slut får sin vilja fram. 



Att denna pröfning i tvenne högre instanser har både sina fördelar 

 och olägenheter, är säkert. Som största olägenhet vill jag räkna, icke 

 så mycket all den tidsspillan och alJt det improduktiva arbete, som lig- 

 ger i själfva skriftväxlingen, som fastmera den fara som ligger däri, att 

 frågor på detta sätt komma att särskådas och bedömas på afständ. 

 Hvad öfverjägmästare och domänstyrelse i hufvudsak ha att rätta sig 

 efter, blir nämligen akter och skriftliga uppgifter. Det kan tänkas fall, 

 — och i all synnerhet när saken rör sig om rena skogsfrågor, — då 

 det kan vara svårt nog att väl motivera en åtgärd, hvars lämplighet på 

 ort och ställe likväl ligger i öppen dag. Tegnérs bekanta påstående, 

 att »det dunkelt sagda är det dunkelt tänkta», är icke allmängiltigt, ty 

 en klar tanke kan mycket väl uttryckas erbarmligen illa. Så goda ta- 

 lare äro vi sannerligen icke i gemen, att tungan alltid är en lydig tolk 

 för tanken, och ännu svårare kan det vara att framlägga en sak i en 

 kort och koncis tjänsteskrifvelse. I skrift framburna skäl tala aldrig så 

 klart som saken själf — eller också tvärt om, hvilket är lika illa, häri 

 ligger enligt mitt förmenande den största faran med all papperskontroll. 



Då en centralförvaltning vill utöfva bestämmanderätt i detaljfrågor, 

 hvilka den enligt sakens natur omöjligen kan helt öfverblicka, förfaller 

 den lätt till en öfvervärdering af någon enda eller några få, alltid för- 

 handenvarande synpunkter och träffar sitt afgörande ensidigt efter dessa. 

 Såsom förut påpekats, är skogshushållningen för sin sunda utveckling 

 framför allt i behof af rörliga former. 



Om man sålunda tryggt kan påstå att skogsskötseln på det hela 

 taget skulle vinna därpå, att större befogenhet till revirförvaltning i or- 

 dets egentliga mening tillades jägmästarna — frånsedt den uppryckning 

 och det ökade intresse, som en friare förvaltning af psykologiska skäl 



