64 EDW. WIBECK. 



ha framför allt på personer, hvilka lefva under så ensliga och afstängda 

 förhållanden, som en stor del af våra skogsmän eöra. 



Som tolk för den uppfattning och de önskemål, hvilka besjäla 

 flertalet af statens skogsmän, har jag i det föregående sökt skissera de 

 vägar, hvarpå man torde vara tvungen att gå för att allt fortfarande 

 hålla kåren på höjden af fackkunskap och duglighet. Med det nära 

 samband, som nödvändigtvis råder mellan människan och hennes arbete, 

 blifva dessa vägar på samma gång de medel, hvilka säkrast, ja ensamt, 

 föra till en kraftig utveckling af landets hela skogshushållning. 



Beträffande skogstjänstemännens aflöningsförmåner äro, som vi alla 

 veta, denna fråga i allra högsta grad aktuell. De löneskalor och be- 

 stämmelser i öfrigt rörande skogsstatens arbetsvillkor, hvilka innevarande 

 års riksdag torde komma att fastslå, blifva efter allt att döma, norme- 

 rande för kårens hela lefnadsstandard för många år framåt. 



Man må säga att den uppfattning, som ställer en persons arbets- 

 effekt och lön i direkt förhållande till hvarandra, är krass och vittnar 

 om ringa tro på människorna. Helt visst är icke heller satsen sann un- 

 der alla tänkbara omständigheter, men väl i de allra flesta fall. Ju när 

 mare till hands jämförelser med andra ligger, desto starkare verka alltid 

 förhållandena till att göra satsen bokstafligen sann. För statens skogs- 

 män gör sig en dylik jämförelse snart sagdt af sig själf tack vare be- 

 fintligheten af en stor privat skogsmannakår inom landet. Som ytterli- 

 gare en »ursäkt», hvarför statstjänarne kunna önska en löneskala, som 

 ej understiger de privata skogsmännens, må gälla det faktum, att pen- 

 ningen, som kan bytas i nästan alla tänkbara värden, äfven kan bytas 

 i rent intellektuella sådana. En högt aflönad skogsmannakår har därför 

 all förutsättning för att tillika blifva en kunnigare och erfarnare kår än 

 en svagt aflönad sådan. 



Det är onekligen med en viss oro, som man, hvad beträffar skogs- 

 statens lönefråga, emotser hvad framtiden månde bära i sitt sköte. Hvar- 

 ken det af löneregleringskommittén, eller af Domänstyrelsen framlagda 

 förslaget och slutligen icke heller den lönestat, som Kungl. Maj:t i årets 

 statsverksproposition framburit, innebär i dess helhet sedt något egentligt 

 systemskifte, utan torde snarast komma under rubriken »normering efter 

 fallande penningevärde». Betänkligheter ha likaledes yppats, huruvida 

 de föreslagna restriktionerna i skogstjänstemannens verksamhet på privat, 

 arbetsfält verkligen äro lyckliga samt ägnade att försäkra staten om eti; 

 större och bättre arbetskvantitet. 



