SYNPUNKTER OCH ÖNSKEMAL BETRÄFFANDE ARBETS- OCH LÖNEVILLKOR. 67 



samtliga utsyningsarbeten för året, står hans godtgörelse i form af rese- 

 och tjänstgöringspenningar vanligen ej i rimligt förhållande till utgifterna 

 i tjänsten. Exempel på en dylik olikformig fördelning af tjänstgörings- 

 penningar ha vi redan vid de allmänna läroverken, där hela årets tjänst- 

 göringspenningar utgå för den tid, hvarunder undervisningen pågår. Att 

 så icke äfven är fallet åtminstone vid Kungl. Skogsinstitutet, kan blifva 

 till en uppenbar orättvisa gent emot därstädes vikarierande lärare. 



Med tanke på de mäktiga och långvariga återverkningar på landets 

 skogshushållning, som de blifvande lönebestämmelserna komma att få, 

 huru de än må utfalla, kan man ej annat än på det lifligaste önska, att 

 det slutliga afgörandet skall präglas af en full realpolitik. 



Några medel att höja af kastningen från statens skogar. 



ISIed intresse har jag tagit del såväl af jägmästaren H. Nordenadiers 

 inlägg med ofvanstående öfverskrift i tidskriftens i:sta häfte för 1908 som 

 af diskussionen rörande allmänna skogars indelning. 



Något mera grundligt eller vidlyftigt uttalande i dessa frågor känner 

 jag mig icke kallad att göra. Men för rättvisans skull ville jag göra ett 

 par korta tillägg. 



Att afkastningen från statens skogar skulle kunna höjas genom att 

 lämna revirförvaltarna större frihet och således icke nödga dem att följa en 

 måhända mindre lämplig hushållningsplan, må ju vara sannt. Man bör 

 dock icke gå till en annan ytterlighet och anse, att en hushållningsplan alls 

 ingenting tjänar till. Utan instämmer jag med jägmästaren H. Petterson 

 däruti, att »hur väl revirförvaltaren känner sina skogar, har det utan tvifvel 

 sin mycket stora betydelse, att hvarje skog minst hvart 20:de år öfvergås 

 med en systematisk rekognoscering, hvarvid antecknas allt, som under 

 perioden bör göras med de olika bestånden». På de enskilda skogar, som 

 äro väl skötta, torde timmerräkning och taxering äga rum och afverknings- 

 beräkning uppställas enligt regeln hvart io:de till 2o:de år. Icke ens dessa 

 skötas således alldeles efter förvaltarens tillfälliga godtycke. Likaså måste 

 man med jägmästaren Wilh. Ekman hålla på att, om större frihet skall 

 lämnas förvaltaren, måste han känna sina skogar fullständigt, hvilket nöd- 

 vändiggör minskning af revirens storlek och kanske äfven ökad inspektion. 



Rättvisligen bör man erkänna, att någon större »apparat med mer eller 

 mindre onödiga skrifvelser» icke behöfver sättas i gång för att få ändring 

 i en hushållningsplan. Jag har t. ex, på ett par skogar besparat hyggen 

 och i stället uttagit annan skog till försäljning endast genom en anteckning 



