LITTERATUR 



77 



heter han gjort under sitt skiftningsrika lif. Så har emellertid Alexander 

 von Engler handlat. Engler har först sysslat med att i sina fabriker förädla 

 virket ej blott till plank, bräder o. d. utan i betydligt högre grad. För om- 

 kring 25 år sedan utgaf han en beskrifning öfver Ungerns träindustri och 

 trähandcl. Härigenom fäste han uppmärksamheten vid sig, hvarför det 

 tekniska yrkesmuséet ej tvekade att använda Engels kunskaper och energi 

 Ett resultat häraf se vi nu i hans nyss omnämnda arbete. Detta utmärker 

 sig för praktisk reda och öfverskådlighet på samma gång som det öfvertv- 

 gar läsaren om att det här är fråga om verkliga arbetsmetoder och ej blott 

 hopkonstruerade sådana. Engels arbete har också vunnit ett beråttigadt 

 uppseende i Österrike. 



Utan tröttande inledningar visar författaren strax i ord och bild huru 

 afverkningen försiggår i olika trakter af Österrike och Ungern. Särskildt 

 må härvid nämnas, att han redogör för alla de afverkningsredskap, som an- 

 vändas i hvart och ett af de olika österrikiska länderna. På liknande sätt 

 omnämnas äfven sågverk, drifningar o. d. från landets olika trakter. Stun- 

 dom är författaren dock allt för fåordig. Sålunda afhandlas kolningen, som 

 i Österrike står mjxket högt, på blott trenne sidor. Af drifningar och 

 sågverk synes författaren vara mest intresserad. Han omnämner med den 

 för tyska författare sedvanliga omständligheten mer eller mindre märkvärdiga 

 redskap, han redogör klart och tydligt för torrännorna, hvarvid han aldrig 

 glömmer den ekonomiska sidan, han visar vidare olika slags sätt att fram- 

 forsla virket särskildt under sommartid. Engel omnämner här\-id särskildt ut- 

 förligt linbanebyggnadernas betydelse. Naturligtvis upptaga de flyttbara järnvä- 

 garna och beräkningarna öfver deras räntabilitet en viktig plats i detta arbete. 



Engel redogörelse för sågverksindustrien börjar med ett kapitel om post- 

 ning. Efter våra förhållanden är han här icke fullt lycklig, men då man i Öster- 

 rike har ett lösare virke, kan man sannolikt ej göra beräkningar af post- 

 ningar så noggrant som hos oss. De tillkrånglade försågningsmaskinerna 

 lämna äfven betydligt öfrigt att önska. Inom detta kapitel måste det dock 

 erkännas att Engel betydligt höjt sig öfver de arbeten öfver omskrifna för- 

 hållanden som vi förut erhållit från kontinenten. Hans ständiga sträfvan 

 efter det stabila och ekonomiskt bäriga fängslar intresset. 



Man måste beklaga att klichéerna, gjorda efter väl tagna fotografier, 

 tryckts på ett mindre godt papper, hvarigenom figurerna ofta äro suddiga. 

 Engels intressanta ritningar öfver sågverksanläggningar äro så starkt för- 

 minskade, att man har svårt tirskilja hvad som skall framhållas. 



Ett omnämnande af alla de tillverkningar, hvarför Engel med beun- 

 dransvärd sakkännedom redogör, skulle föra oss allt för långt. Vare det 

 här blott nämndt, att han talar om trämasseindustrien, träuUsfabrikation, mö- 

 beltillverkning, kemisk träindustri, impregnering och hemslöjd. Det senaste 

 kapitlet, som är ordnat efter olika trakter, fängslar läsaren, då man här 

 finner, hvilka oerhörda summor som hoparbetas genom jämförelsevis enkelt 

 arbete. Här omnämnes tillverkning af alla möjliga småsaker, från svarfvade 

 träknappar och djur till helgonabilder och från hackor, räfsor o. d. till 

 träskor, bastmattor o. a. 



Arbetet afslutas med en mera speciell redogörelse för handelsförhållan- 

 den i Österrike och för tillverkningskvantiteter i olika delar af landet. 



[['. E—n. 



