SKOGSADMINISTRATIOXEN. 7 Q 



derna, medan dagarfvodena skulle utgöra godtgörelse för den ökade kostnad, 

 som vore med tjänsten förenad genom att tjänstgöringen föUe utom bostads- 

 orten. Styrelsen hemställde därför, att besvären måtte förtjäna afseende. 



Såsom ofvan nämnts har emmellertid K. Maj:t icke gjort ändring i kam- 

 marrättens beslut. 



Häraf framgår alltså, att, då aflöningsförmåner utgå med månadsarfvode, 

 särskild resersättning samt traktamente för förrättningsdagar, dessa trakta- 

 menten äro att anse såsom tjänstgöringspenningar, hvilka skola ingå i in- 

 komsttaxeringen, äfven om de uppburits för förrättning å annat ställe än per- 

 sonens vanliga bostadsort. Själfklart är emellertid, att dagarfvoden, som utgå 

 enligt gällande resereglemente, icke beröras af ofvannämnda beslut, utan att 

 för sådana traktamenten afdrag fortfarande må ske vid beräkning af inkomst 

 utaf arbete. Th. Örtenblad. 



Erinringar rörande arrendekontrakts upprättande. 



Till samtliga öfverjägmästarna. 



Som de arrendekontrakt om för skogsväsendets räkning utarrenderade 

 hemman, torp och lägenheter, som efter den i januari 190S afslutas, skola vara 

 upprättade i öfverensstämmelse med lag om nyttjanderätt till fast egendom 

 den 14 juni 1907, vill kungl. domänstyrelsen härmed hafva erinrat om 

 följande : 



I de fall, där nyttjanderätt till jord är det hufvudsakliga föremålet för 

 upplåtelsen, skall arrendetiden vara bestämd. Till undvikande å ena sidan 

 af alltför ofta återkommande syner och däraf förorsakade kostnader och 

 besvär, och å den andra af olägenheten af att för längre tid nödgas fastslå 

 arrendevillkor och arbetspriser, synes arrendetiden i regeln, där ej särskilda 

 förhållanden föranleda kortare eller längre tid för upplåtelsen, böra bestäm- 

 mas till tio år. 



I de fall åter, där nyttjanderätt till bostad eller andra hus m. m. är 

 hufvudsaken, behöfver tiden ej vara bestämd, såsom af lagens 3;dje kap. framgår. 



Arrendeafgälden måste vara bestämd, vare sig den skall erläggas i 

 penningar eller utgöras genom dagsverken betingsarbete! eller delvis i pen- 

 ningar och delvis genom dagsverken betingsarbete), i hvilket senare fall 

 hvartdera slaget af afgäld skall vara bestämdt. 



Lagen lägger ej hinder i vägen för intagande i arrendekontrakt af 

 öfverenskommelse om skyldighet för en brukare att mot ersättning utgöra 

 arbete till långt större värde än det belopp, hvartill arrendet skulle uppgå, 

 därest detsamma vore bestämdt att utgå i penningar, blott mängden och 

 beskaffenheten af det arbete, som under året skall utgöras, är bestämd. 



Till undvikande af att kronan skall fa en fordran af en brukare å 

 oguldet arrende i arbtte från ett år till ett annat böra i regeln kontrakten 

 formuleras så, att hela arrendeafgälden skall betalas kontant till jägmästaren 

 å viss dag, men att såsom villkor dessutom intages skyldighet för brukaren 

 att mot ersättning fullgöra så mycket arbete, som han med hänsyn till mi- 

 nimibehofvet däraf och tillgången därå lämpligen bör åläggas, utan att han 

 därför nödgas försumma skötseln af sin arrendelott. 



Vid större arrenden, särskildt vid sådana, där arrendevärdet uppgår till 

 400 kronor och däröfver kan och bör lämpligen arrendeprestationen delas, 

 så att en del betalas kontant och en del utgöres genom arbete. 



