SKOGSADMINISTRATIONEN. 8 1 



Beträffande resepengarna anför statsrådet: 



»I detta sammanhang torde jag äfven böra med några ord beröra hvad 

 domänstyrelsen anfört i fråga om kommitténs förslag, att ersättningen för 

 resor i tjänsten skulle för såväl skogsstatens tjänstemän som kronojägare utgå 

 i form af fasta reseanslag och att i anslutning härtill den kronojägare för 

 närvarande tillkommande rätt till dagarfvoden skulle upphöra. Styrelsen har 

 härom anfört, att, såvidt anginge tjänstemännen, styrelsen tänkt sig möjlig- 

 heten af att frågan bäst löstes genom en sådan anordning, att för hvarje 

 revir fastställdes ett visst mindre anslag, afsedt att täcka allenast de direkta 

 resekostnaderna, medan ersättningen för den af resorna föranledda ökningen 

 i lefnadskostnader täcktes genom ett väl afpassadt lägre dagarfvode, samt att 

 styrelsen i fråga om kronojägarna i motsats till kommittén ansåge, att dag- 

 arfvoden för utarbete enligt jägmästares order helst borde till kronojägare 

 utgå. Styrelsen har emellertid icke framställt något förslag i någotdera hän- 

 seendet. För styrelsens uppfattning i denna del torde enligt min uppfattning 

 goda skäl kunna anföras. Det måste uppenbarligen alltid vara en styrka 

 hos ett aflöningssystem, om detta är så inrättadt, att den utgående aflöningen 

 så nära som möjligt rättar sig efter det utförda arbetet. Jag har också tagit 

 frågan om en anordning i öfverensstämmelse med de af styrelsen framkastade 

 synpunkterna i noggrant öfvervägande. Om jag emellertid funnit mig böra 

 slutligen ansluta mig till kommitténs förslag, beror -det å ena sidan på svå- 

 righeten att beräkna, hvart ett sådant system som det af styrelsen ifrågasatta 

 skulle leda i kostnadshänseende, och å andra sidan därpå, att, om blott 

 respennin garna tilltagas tillräckligt höga, man enligt min uppfattning icke är i 

 saknad af medel att utan att behöfva anlita den af styrelsen ifrågasatta ut- 

 vägen få fram den intensitet i skogspersonalens utarbete, som är ett nöd- 

 vändigt villkor för skogarnas rätta vård. 



Genom K. Maj:ts och riksdagens beslut om statskontorets lönereglering 

 har frågan om införandet af ortstillägg såsom en stående aflöningsform vid 

 blifvande löneregleringar kommit i ett väsentligt annat läge, än då löne- 

 regleringskommittén afgaf sitt nu förevarande betänkande i fråga om skogs- 

 staten. Såväl kommittén som domänstyrelsen hafva också framhållit nödvän- 

 digheten af en gradering af aflöningama för befattningshafvande vid skogsstaten 

 med hänsyn till den ort, där vederbörande skall fullgöra sin tjänst, ehuru 

 härvid äfven andra förhållanden än lefnadskostnadernas dyrhet ansetts böra 

 tagas i betraktande. Vid dessa förhållanden har jag ansett det böra tagas 

 under noggrant ompröfvande, huruvida icke ortstillägg böra ingå såsom en 

 allmän aflöningsform äfven i fråga om lönereglering vid skogsstaten. De 

 undersökningar, jag i sådant hänseende låtit verkställa, hafva ledt till det 

 slut, att jag ansett mig böra bland de ordinarie befattningshafvande göra en 

 bestämd skillnad mellan, å ena sidan, öfverjägmästarna och, å den andra, 

 öfriga befattningshafvande. Hvad de förra angår, äro de af sin befattnings 

 natur hänvisade att bo, om icke i stad, så åtminstone å eller i närheten af 

 tätare bebyggd ort. Deras expedition måste nämligen vara för besökande 

 icke allt för svårtillgänglig, de skola enligt föreliggande förslag hafva en 

 assistent ständigt tjänstgörande å expeditionen, och de måste slutligen stå i 

 ständig beröring med inom distriktet tjänstgörande skogstaxatorer och dik- 

 ningsledare m. fl. tjänstemän. De måste också kunna med minsta möjliga 

 svårighet förflytta sig till de olika delarna af sitt distrikt och måste därför 



