VEGETATIONEN OCH SKOfiSVÄXTEN PA GOTLANDS HÄLLMARKER. I 03 



trografiska beskaffenheten hos bergarten en mycket viktig roll. Ar 

 bergarten redan frän början genomsatt af talrika i olika riktningar gående 

 springor och rännor, blifva dessa genom frostens och atmosferiliernas 

 inverkan lätt utvidgade. Härigenom bildas på kalkhällens yta ett mer 

 eller mindre djupt lager af lucker vittringsjord. Ar kalkstenen märghg 

 eller består den af omväxlande tunna band märgelskiffer med kalksten, 

 angripas lättare märgelskifferbanden, hvarigenom kalkhällen uppluckras. 



De studier, som under sommaren medhunnos, gåfvo icke tillfälle 

 till en fullständig utredning af de olika former af vittringsjord, som bil- 

 das af Gotlands olika kalkstens- och märgelskifferarter. Det är i och 

 för sig själf en stor och ganska omfattande uppgift, som fordrar ingående 

 geologiskt-petrografiska och kemiska undersökningar. Här kan därför 

 endast lämnas en mycket kortfattad och mera i grofva drag skisserad 

 framställning af denna del af hällarnas naturhistoria. För den, som 

 närmare vill studera jordarters uppkomst genom vittring, erbjuder sig 

 emellertid här ett mycket intressant och rikt studiefält. För den före- 

 liggande frågans behof torde dock den följande framställningen vara till- 

 räcklig. Här vill jag emellertid endast uppehålla mig vid sakens mera 

 mineralogiska sida och vittringsjordens uppkomst ur hällen. Humusäm- 

 nenas beskaffenhet, vittringsjordens sammansättning, dess kemi.ska och 

 fysikaliska beskaffenhet beröras däremot närmare i kap. 5. 



För att sätta läsaren in i hvad frågan gäller meddelas här först bil- 

 den af vittringsjorden å en svårvittrad häll (fig. 3), nämligen från stro- 

 matoporkalken å Hejdeby hällar. Kalkhällen är här betäckt med stora, 

 kantiga, oregelbundet formade kalkstensstycken, som jämte en del fin- 

 jord bilda ett lager af 10 — 12 cm. mäktighet. Under detta ligger den 

 ovittrade, fasta, endast här och där af någon spricka genomsatta hällen. 

 Den viktigaste faktorn för bildningen af detta tunna jordskikt å hällen 

 har utan tvifvel varit frosten, som här liksom i våra fjäll varit en fak- 

 tor af stor geologisk betydelse. De skarpa kanterna, de oregelbundna 

 formerna, stenarnas ända ut i ytan hårda och fasta beskaffenhet, allt 

 talar för att den kemiska vittringen (inverkan genom humussyror, kol- 

 syra) varit af underordnad betydelse. Här ha de fysiska vittringsfak- 

 torerna, vatten, is och temperaturförändringar varit de viktigaste agensen. 



Från denna mera svårvittrade häll vända vi oss till en annan kalk- 

 art, som i afseende på sin petrografiska struktur utgör den polära mot- 

 satsen. Såsom bilden (fig. 4) visar, finnes öfverst ett ganska mäktigt (40 — 

 50 cm. på många ställen) lager vittringsjord bestående af större och 

 mindre kantiga stenar, blandade med finare material. På ytan har ve- 

 getationen bildat ett ganska ordentligt humuslager, som genom maskars 

 och insekters gräfvande och transporterande verksamhet har blandats 



