146 HENRIK HESSELMAN. 



af hällen blifvit upplösta, hvilka förut förenat de nu skilda kalkstens- 

 styckena. All vegetation pä hällmarken, som icke är inskränkt antingen 

 till den nakna hällen eller till springorna i densamma, växa i en jordart, 

 som till en mycket väsentlig del består af dylika stora skarpkantiga 

 kalkstensstycken; blekevätarna bilda naturligtvis ett undantag. 



Den viktiga roll, som det så bildade grofmaterialet spelar i vitt- 

 ringsjordens sammansättning framgår nogsamt af bifogade tabell. Grof- 

 materialet består till en mycket öfvervägande del af större stenar, klapper 

 och gröfre grus (jmfr. figurerna 3 — 5, sid. 102 — 105). 



Utom dessa större stenar, som lösgjorts ur hällen genom frostvitt- 

 ring, finnes också en hel del finmaterial. Den mekaniska analysen af 

 detta material stöter på åtskilliga svårigheter, då humusämnen i stor 

 mängd äro närvarande. När det gäller kalkfattiga jordarter kan man 

 med fördel enligt Atterberg behandla jorden med salpetersyra, som 

 bränner upp humusämnena. Denna behandling är mindre lämplig på 

 starkt kalkhaltig jordmån, ty då upplöses allt af kalciumkarbonat bestå- 

 ende finmaterial. Men ej nog härmed. Den återstående oupplösliga 

 resten har undergått en stark mekanisk omvandling bland annat där- 

 igenom, att salpetersyran ur kalkstenarna lösgör lera och sand, mest 

 kvartskorn, så att dessa vid därefter verkställd slamning erhållas i större 

 mängd än i det ursprungliga profvet. Någon fullt tillfredsställande metod 

 för den mekaniska analysen af dessa starkt kalkhaltiga och mycket humus- 

 rika jordarter finnes ännu ej, hur intressant en sådan undersökning än 

 kunde vara. Jag har därför tillsvidare fått åtnöja mig med att åstad- 

 komma en mera tillfredsställande analys å de humusfattiga jordarterna. 

 I de humusrika jordarterna ha humusämnena fått följa med i den me- 

 kaniska analysen. Detta är ett förfaringssätt, som så till vida har sitt 

 berättigande, att man vid den mekaniska analysen endast bestämmer 

 jordbeståndsdelarnas mängd med hänsyn till deras storlek, oberoende 

 af deras kemiska natur. Många forskare på det jordanalytiska området 

 anse också, att all behandling af jorden med syror före den mekaniska 

 analysen är förkastlig. 



Emellertid är det härvidlag ingalunda likgiltigt, om det finaste ma- 

 terialet består af lera eller finfördelad humus. Gentemot vatten för- 

 hålla sig dessa ämnen ganska olika. 



Här diskuteras först profven utan humus, hvilka analyser äro mera 

 tillförlitliga. 



Det har visat sig att alla dessa härstamma från s. k. odränerad 

 vittringsjord. I finmaterialet ingå betydande mängder lättler och ler till 



' Wahnschaffe: Wissenschaftliclie Bodcnunlcr^uchung. 2;te Aufl. Sid. 45 — 46. 

 P>erlin 1903. 



