VEGETATIONEN OCH SKOGSVÄXTEN PA GOTLANDS HÄLLMARKER. I 47 



öfver 40 %, hvarjämte mo spelar en mycket viktig roll. Den stora 

 halten af lättler och ler samt mo utgör förklaringen till dessa 

 jordarters vattenbehållande förmåga och till de mekaniska 

 om lagring ar, som dessa jordarter undergå vid frysning i vat- 

 tenmättadt tillstånd. Lättler och ler har här tagits som ett rent 

 mekaniskt begrepp, det afser allt det material, som är mindre än o,, ,2 

 mm. i genomskärning. ' 



Finmaterialet består såväl af finfördelad kalk, kalkslam och lera som 

 granitisk mo och sand. Kalkhalten är högst betydande. Några direkta 

 analyser på kalk ha icke verkställts, i stället har kolsyrehalten bestämts, 

 hvarvid jag. liksom det i allmänhet göres vid jordanalyser, betraktat kolsyran 

 såsom bunden vid kalk. Så till vida kan detta vara felaktigt, som en del 

 kalkstenar på Gotland äro dolomitiska, d. v. s. innehålla magnesia.' För 

 det föreliggande ändamlålet spelar dock detta en mindre väsentlig roll. 

 Nedanstående tabell angifver halt af kolsyra och däraf beräknad kalk- 

 halt, humushalt och procent af icke afslammade granitiska beståndsdelar 

 (grof sand, fin sand, mo). 



Tabell öfver kalkhalt, humus och granitiska beståndsdelar. 



Af denna öfversikt framgår, att uppfrysningsjorden är ytterst kalk- 

 rik, att den innehåller en betydande halt lättler och lera samt 

 mo, att den fattigaste och mest utpräglade uppfrysnings- 

 jorden saknar humus samt att granitiska beståndsdelar spela 

 en viktig roll. 



Härefter öfvergå vi till att redogöra för analyser af vittringsjord, 

 som bär skog. Den mekaniska analysen är här af mindre intresse, enär 

 humusämnena på ett fullt tillfredsställande sätt ej kunnat afskiljas från 

 de öfriga jordbeståndsdelarna. I den undre, mindre humushaltiga vitt- 



• Material finare än 0,02 bortföres vid slamning, då man använder en vätskehöjd om 

 10 cm. och en afsättningstid af 7 minut. 30 sek. (Jmfr Atterberg.) 



- Imfr. t. ex. Vesterberg. Alb.: En dolomitisk öfversilurisk kalksten på Gotland. 

 Geol. För. Förh Hd XVTT. Stockholm 1805. — En del kol-yra kan ock vara hunden vid 

 järn såsom karbonal. 



