l6o HENRIK HESSELMAN, 



tings i Hangvar socken, har jag observerat mycket vidsträckta kalhyggen 

 å hällmark. Vid Häftings voro flera hektar totalt kallagda. På grund af 

 kalhyggenas storlek och pågående bete var föryngringen mycket långsam. 

 Vid Häftings funnos endast här och där smärre ungskogsbestånd, ehuru 

 stubbarna redan voro nästan multnade. Floran och markvegetationen 

 var dock densamma som i hällmarksskogarna. Marken var fortfarande 

 betäckt med en matta af mjölonris [Arctostaphylos uva tirsi), hvarjämte 

 andra för hällmarksskogarna karaktäristiska växter ingingo i markbetäck- 

 ningen, såsom Brachy podium silvaticum, Brachypodhan pinnatum ^ Rubus 

 saxatilis, Geraniwn sanguineum, Briza media, Scsleria coerulea, Spircea 

 filipendula, Prunella gi-andtfiora m. fl. På somliga fläckar funnos moss- 

 täcke ^{ Hylocomium parietinum och laftäcke 2l{ Cladina rangife7'ina. Oak- 

 tadt de vida kalhyggena och den långsamma föryngringen fanns här ej 

 någon antydan till en förvandling af markbetäckningen i riktning mot 

 alfvarvegetation. Detsamma var förhållandet vid Irevik. Här funnos 

 ungskogsgrupper, äfven alldeles invid hafvet, där stubbarna voro äldre. 

 Floran å kalhygget hade i hufvudsak samma karaktär som i skogen. 



Skogsmarksbetäckningen i hällmarksskogen, i synnerhet där mjölon- 

 riset [Arctostaphylos uva ursi) är ymnig, undergår vid kalhygge endast 

 ringa förändringar. Förklaringen härtill är den, att dessa skogar äro så 

 ljusa, att den flora, som finnes under träden, är en Ijusälskande flora. 

 En granskning af de förut meddelade undersökningarna angående mark- 

 betäckningen visar, att här hufvudsakligen ingå sådana växter, som 

 äfven kunna fördraga det fulla dagsljuset, men som också uti dessa tall- 

 skogars lätta skugga få sitt Ijusbehof fullt tillfredsställdt. Ingreppen med 

 yxan i dessa skogar förorsaka därför mindre förändringar i växtvärlden än 

 i andra barrskogar. Härifrån bilda i viss mån de skogar ett undantag, 

 där markbetäckningen till en mycket öfvervägande del består af Hylo- 

 comium triquetrtim. Denna mossa försvinner lätt vid starkt ljustillträde, 

 hvilket förorsakar en del förändringar i markbetäckningen. För föryng- 

 ringen utgör dock detta icke något väsentligt hinder. 



Alla observationer angående afverkningens inflytande på hällmar- 

 kernas skogsväxt visa sålunda, att äfven om skogen illa raseras, den 

 dock åter kommer tillbaka, om det också då tar lång tid. Långsammast 

 går det på de rena hällarna, men här har också skogen ett lågt ekono- 

 miskt värde. 



Den under sommaren utförda undersökningen har icke i något 

 fall kunnat konstatera, att enbart genom afverkning de skogbeväxta 

 hällarna öfvergå till alfvarområden. Orsaken härtill är bland annat den, 

 att jorden på hällmarkerna i vissa afseenden har en ganska fördel 

 aktig beskaffenhet. Såsom förut nämnts, finnes här en mycket humus- 



