i66 



HENRIK HESSELMAN. 



På några andra ställen, där jorden är af bättre beskaffenhet eller 

 består af sand och morän, har man likaledes grundad anledning att an- 

 taga, att det en gång funnits skog. 



Emot nutiden har emellertid fårskötseln aftagit i extensitet och fårens 

 antal har minskats. ^ Följden häraf ser man redan här och där. På 

 alfvarområdet Hundlausar i Vamlingbo socken äro sålunda äldre enstaka 

 tallar och björkar på moränfläckarna omgifna af små ungskogsgrupper. 

 På ett alfvar i Hamra socken norr om vägen mellan Storms i Hamra 

 socken och Petsarfve i V^amlingbo socken befinner sig tallskogen under 

 invandring (se fig. 28). De äldsta tallarna äro ej mer än 25 år eller 



l'r Statens skogsförsöksanstalts samlingar. Fot. af förf. 



Fig. 28. Tallskog invandrande ä gammalt alfvarområde efter betets inskränkning. 



Hamra sn nordväst om Storms, ""/g 1907. 



något därutöfver. Före skogens invandring har här, så långt som gam- 

 malt folk minnes tillbaka i tiden, funnits ett trädlöst alfvar. Orsaken 

 till skogens invandring är fårbetets inskränkande. Marken blef nämligen 

 för 25 a 30 år sedan skiftad, h varefter fårbetet in.^ikränkts. Förut hade 

 området varit allmän betesplats. 



Ett ännu vackrare exempel på skogens återinvandring på ett sedan 

 gammalt kalt område kan anföras från Stora Karlson. Denna ligger 

 c:a 6 km. rakt öster från kusten i Eksta socken. Så långt man minnes 

 tillbaka ha öarna varit kala, dock finnas några sväfvande uppgifter om, 



' Enligt upplysningar inhämtade af kronojägare J. F. Land ers gå flren i Vamlingbo, 

 Näs, Hablingbo och södra delen af Hafdhem fortfarande ute större delen af vintern i skog- 

 beväxta hagar. De fodras emellertid morgnar och kvällar. Äfven tallskog fälles för deras 

 räkning, hvarvid de afgnaga barken å öfre delen af trädet och å grenarna. 



