1 68 HENRIK HESSELMAN. 



drar af det trädlösa området, för att det skall förtjäna namnet alf- 

 var. Alfvar är nämligen icke något botaniskt, det är ett geografiskt- 

 topografiskt begrepp, som användes för att beteckna vidsträckta trädlösa, 

 jämna kalkhällsområden. Botaniskt sedt är skillnaden mellan dessa 

 smärre trädlösa växtformationer och vegetationen på alfvaret ingen eller 

 af rent underordnad betydelse. Den för vegetationens skaplynne be- 

 stämmande faktorn är densamma, kalkhällen med sin ytterligt tunna 

 eller på annat sätt för skogsväxt ogynnsamma jordmån. Dessa smärre 

 trädlösa växtformationer kunna emellertid, genom att människan utrotar 

 den här och där på gynnsammare platser (springor, remnor etc.) in- 

 sprängda trädvegetationen, bilda utgångspunkten för områden, som från 

 geografisk synpunkt verkligen förtjäna namnet alfvar. Dylika kultur- 

 alfvarområden äro på det öfriga Gotland ganska vanliga. De mest 

 kända ha vi i närheten af Visby. Norr och söder om staden utbreder 

 sig på kalkhällarna ett trädlöst område. Kreatursbete, trädexploatering 

 i stor utsträckning, det ideliga trampandet af människor och djur ha 

 fördrifvit den ursprungliga, men säkerligen då mycket torftiga trädvege- 

 tationen. Om någon ekonomisk förlust kan väl knappast här vara tal, 

 ej heller om någon estetisk. Visby med sin ringmur, sina ruiner och 

 medeltidshus ger mot bakgrunden af hafvet och sedd från den trädlösa 

 omgifningen en säregen sagostämning, som säkerligen till stor del skulle 

 försvinna, om det närmaste området blef skogbevuxet. Visbyborna synas 

 mig böra öfvertänka saken mer än en gång, innan de med stora kost- 

 nader förvandla de omgifvande alfvarområdena till parker. Att plantera 

 inhemska och främmande barrträd i de gamla vallgrafvarna, såsom nu 

 .skett norr om staden, visar brist på historisk känsla. Det är tur, att 

 det är lättare att taga bort träden än att sätta dit dem. 



Liknande kulturalfvarområden träffar man mångenstädes i närheten 

 af bondgårdarna. Vanligtvis finnas de på stromatoporkalk eller annan 

 svårvittrad kalksten. Såsom exempel kunna anföras Suderbys i Väster- 

 hejde (stromatoporkalk), Norrgårda i Tofta socken (stromatoporkalk), 

 Hejdegårda i Hejde socken, Asa i Lojsta socken, Stångkvie i Stånga 

 socken, hällområdena i Fole och Hejnum socknar närmast gårdarna. 

 Mycket belysande är Hangvar socken. Utmed vägen mellan Ire och 

 Hangvar, isynnerhet söder om vägen, utbreda sig större områden med 

 plana, svårvittrade kalkhällar. Gårdar saknas här inom ett ganska stort 

 område. I springorna i kalkhällen finnes det ganska rikligt med små tallar. 

 Närmast norr om kyrkan, i närheten af de här ganska talrika gårdarna, 

 är hällen helt naken. Det är ett kulturalfvarområde i närmaste 

 relation till bebyggelsen på trakten. 



Såsom bestämmande faktorer för dessa kulturalfvarområdens upp- 



