VEGETATIOXEX OCH SKOGSVÄXTEX PÅ GOTLANDS HALL>L\RKER. 1 69 



komst gälla i främsta rummet bete och en ökad, liflig trafik af män- 

 niskor och djur. Här samlas ofta kreaturen om kvällar och morgnar 

 till mjölkning, om våren blifva dessa marker tidigt snöfria och varma. 

 Den späda vegetationen bildar då ofta kreaturens första grönbete. 



På Fårön spelar farskötseln ännu i dag en mycket stor roll. Här 

 finnas enhgt uppgift ej mindre än 4,000 vinterfödda far. De gå fort- 

 farande ute året om. Det lider intet t\ifvel om. att denna extensiva 

 farskötsel till en stor del förorsakat de här förekommande alfvarområdena. 

 Invid färjstället Broa vid Fårösund utbreder sig ett mindre, alldeles 

 kalt alfvarområde. Enligt fullt autentiska upplysningar fanns där för 

 30 k 40 år sedan tät skog, som på en gång totalt uthöggs. Skogen 

 har sedan dess ej kommit tillbaka. Orsaken är säkerligen farbetet. Alla 

 på Fårö allmänning gående far ha här tillträde vinter som sommar. 

 Fårbetets stora roll ser man för öfrigt lätt i hagarna. Tätt iiivid hvar- 

 andra liggande hagar med samma jordmån förhålla sig i/afseende på 

 skogens för}-ngring efter kalhuggning mycket olika. Där fåren gå ute 

 året om, saknas så godt som all återväxt, där farbetet inskränkes till 

 sommarmånaderna, kommer dock så småningom skogen tillbaka. Ar 

 hagen skj^ddad mot hafsvinden. så att snön längre ligger kvar, lider 

 återväxten mindre. Där snön om vintern lätt blåser bort. komma faren 

 lättare åt plantorna och där hgger marken länge kal. 



Som vi funnit af denna redogörelse, härleda sig kulturalfvaromrädena 

 hufvudsakligen från fårbetets och boskapsskötselns skadliga inverkan på 

 skogens återväxt. Dylika alfvarområden trättas emellertid i regel på sådan 

 mark, som endast kunnat hysa en högst underhaltig skogsvegetation. Sär- 

 skildt är detta förhållandet på det egentliga Gotland. Väger man här de 

 ekonomiska intressena gentemot hvarandra. tror jag. att man som regel 

 måste säga. att den dåliga skogen ä hällmarkerna fatt vika för mera berät- 

 tigade ekonomiska intressen. På södra Gotland, där farbetet i någon mån 

 utvidgat alfvarområdena, skulle man på de karga, og\'nnsamma hällmar- 

 kerna med mycket stora kostnader och med användande af de mest 

 fulländade kulturmetoder endast kunna uppdraga en skog af mycket 

 dålig beskaftenhet. För närvarande ge dessa marker såsom beten en 

 ej föraktlig inkomst. Ett får anses behöfva såsom sommarbete två 

 tunnland alfvar och i betesersättning härför betalas 1,50 pr får. För 

 en häst beräknas på Österrun i Öja socken 5 tunnland alfvar och be- 

 talas för en häst 5 kr. Markägaren kan sålunda sägas ha 1,50 ä 2 kr. 

 netto per hektar. Några andra kostnader än underhåll af stängsel (sten- 

 gärdesgårdar) har han ej. Använda till skog skulle dessa hällmarker 

 säkerligen ej lämna på långt när samma vinst. På Fårön har farskötseln 

 i senare tid vunnit i ekonomisk betvdelse och utsrör nu en mvcket viktig 



