VEGETATIONEN OCH SKOGSVÄXTEN PÅ GOTLANDS HÄLLMARKER. l8l 



omväxlande och ofta ganska pittoreskt utseende. Några få, men ofta 

 kraftiga grenar komma till utveckling, stammen blir böjd och krokig. 

 Liksom hos granen undertryckas grenarna på vindsidan, dock icke alltid 

 så starkt (jmfr. iig. 32 — -34). 



Vindens inverkan på träden anses ligga däruti, att den i hög grad 

 ökar transpirationen. Träden förmå icke till fullo ersätta det genom af- 

 dunstningen bortgångna vattnet, hvarigenom de för vinden mest utsatta 

 grenarna undertryckas. I nära samklang härmed står, att träden ha 

 större motståndskraft mot vinden på bättre än på sämre mark. Ehuru 

 vinden utmed kusterna öfverallt påtrycker träden en viss prägel, blir den 

 dock ofta starkast på de torra hällmarkerna, där träden för öfrigt kämpa 

 med allehanda svårigheter. 



Den tanken har blifvit framställd, att pä hällmarkerna utmed kusten 

 lägga en särskild skyddsskog, afsedd att tjänstgöra som vindskydd. Tan- 

 ken utsår tydligen därifrån, att träden här ofta äro starkt omvandlade 

 af vinden. Vid närmare granskning är detta emellertid icke något till- 

 räckligt skäl. Öfverallt utmed kusterna på hällmark, sand och grus fin- 

 nes ett bälte, som får sin säregna karaktär af vinden. Hugges detta 

 bort, blir den innanför liggande skogen den lidande. Verkningarna häraf, 

 trädens genom vindens inverkan omvandlade kronor, bli kanske mera 

 framträdande på den sämre marken än på den bättre. Men det är icke 

 enbart häraf, som man bör bedöma saken. Den ekonomiska sidan ge- 

 staltar sig på ett annat sätt. Det är då den värdefullare skogen skadas, 

 som man gör de största ekonomiska förlusterna. För hällmarksskogarna, 

 som hufvudsakligen producera ved och slipers, betyda stammarnas miss- 

 bildning genom vinden mindre än för de bättre skogarna, som kunna 

 producera timmer. För skogens skötsel vare sig den växer på sand, 

 grus eller hällmark bör man sålunda akta de yttre, af vinden mera om- 

 vandlade bältena. Genom de-ssa bältens borttagande försämras den in- 

 nanför liggande skogen. 



Om sålunda skogen utmed kusterna bör skyddas, är det emellertid 

 icke möjligt att utstaka bestämda skyddsskogsområden. Är marken jämn, 

 antar snart skogen innanför själfva strandbältet en normal beskaffenhet. 

 Men på Gotland, isynnerhet utmed västra kusten, höjer sig landet terass- 

 formigt. För hvarje ny terass, som höjer sig, kommer ett skogsbälte, 

 som är mer eller mindre pinadt af vinden. Mellan dessa bälten af för 

 vinden mera utsatt skog ligga på den mera jämna marken ända till ett 

 par km. breda skogspartier med fullt normal, kraftigt växande skog. 

 Skulle man här uppdraga skyddsskogsgränser, skulle man antingen draga 

 mycket breda bälten, omfattande stora partier med god skog eller också 

 en hel följd skyddsskogsbälten. Det första skulle vara en uppenbar orätt- 



