VECETATIOXEN OCH SKOGSVÄXTEN PA GOTLANDS HALLMARKER. 189 



nad. I de mossrika tallskogarna invandrar granen så småningom, dock 

 endast på mera fuktig mark. Detsamma äger rum äfven i de örtrika 

 tallskogarna, sedan ört- och grästäcket blifvit uttunnadt genom kreaturs- 

 bete, och mossorna därigenom vunnit mera terräng. Men äfven de här- 

 igenom bildade barrblandskogarna förete, när de blifvit illa åtgångna af 

 yxan, allt annat än vackra bilder i afseende på föryngringen. 



Såsom allmänt omdöme om Gotlands mera produktiva skogar kan 

 man säga, att den naturliga föryngringen där kämpar med större svå- 

 righeter än på fastlandet, sedan skogarna på ett oförståndigt sätt ut- 

 glesnats. Svårigheterna bero dels på markens beskaffenhet, en ofta grund 

 och torr jordmån, dels på den ymniga ört- och gräsvegetation, som ut- 

 vecklas på bättre, starkt kalkhaltig mark efter ljustillträde. Därtill kom- 

 mer det torra, om försomrarna mycket nederbördsfattiga klimatet. 



Föryngringssvårigheterna träffa isynnerhet tallen, som måste betrak- 

 tas som Gotlands värdefullaste skogsträd. De gleshuggna tallskogarna 

 förete den mest sorgliga blick. Här är den naturliga föryngringen ofta 

 vida mer äfventyrad och försvårad än på hällmarkerna. Inom stora om- 

 råden ser man knappast någon yngre, fullt utvecklingskraftig planta. På 

 hällmarkerna är det den bristande tillgången på fuktighet, som förorsakar 

 den långsamma föryngringen i tallskogarna, på sand den skarpa kon- 

 kurrensen med ljungen och de förändringar hos marken, som denna 

 växt framkallar. 



I motsats till skogarna på hällmark förete de emellertid en verkligt 

 sorglig anblick. På hällmarkerna rör det sig om en föga produktiv 

 mark; den skog, som där kan alstras, blir i alla händelser af mindre god 

 beskaffenhet och kommer att lämna en ringa gagnvirkesprocent. När 

 det gäller tallskogarna på sand, rör det sig däremot om en i ekonomiskt 

 hänseende verkligen värdefull skog, som lämnar en relativt hög gagn- 

 virkesprocent. Den långsamma föryngringen är därför i ekonomiskt hän- 

 seende en vida betänkligare sak i dessa skogar, än å hällmarkerna. Det 

 är ju ganska lätt att inse, att man med en lång föryngringstid förr gör 

 stora förluster å god än å dålig mark. Den under sommaren utförda 

 undersökningen medgaf ej att uppskatta vissa enskilda fall för att an- 

 ställa ekonomiska beräkningar angående förlusten å det ena eller det 

 andra slagets mark. Men den förelagda undersökningen syntes mig icke 

 heller med nödvändighet föranleda en sådan undersökning. I våra väx- 

 lande skogstyper inom landet nedanför fjällskogarna och söder om Norr- 

 och Västerbottens kustland ha vi en hel följd med mycket olika för- 

 yngringsmöjligheter. Hittills har dock aldrig någon tänkt på att med 

 hänsyn härtill lägga dessa olika skogar under en olika lagstiftning. En 

 sådan lagstiftning vore ju ock i j^raktiken totalt omöjlig. 



Skogsvårdsföreningens Tidskrift igoS. Fackuppsatser. H 



