igo HENRIK HESSELMAN. 



Ett gemensamt drag för så godt som alla skogar på Gotland är sålunda 

 den försvårade, naturliga föryngringen efter skogens sköfling. Svårig- 

 heterna här äro större än på fastlandet beroende på markens beskaffen- 

 het och klimatet. Föga bättre gestalta sig förhållandena, när det gäller 

 kulturer. Härom föreligger redan rätt mycken erfarenhet. Läser man 

 igenom jägmästarens berättelser i Gotlands läns hushållningssällskaps 

 handlingar, finner man oupphörligt anmärkt, att kulturerna misslyckats 

 på grund af försommartorkan. I revirförvaltaren jägmästare Sy Ivans 

 rapport till i8g6 års skogskommitté heter det: 



»Skogens föryngring är, såsom nyss nämndes, mycket svår att åstad- 

 komma. Den ihållande torkan under våren och försommaren orsakar, 

 att skogskulturer å torra och för återväxten ogynnsamma lokaler meren- 

 dels misslyckas. A privatskogarna öfverlämnas återväxten med få un- 

 dantag till naturens eget åtgörande. A allmänna hemman vidtagas där- 

 emot årligen åtgärder för att underhjälpa den naturliga besåningen ge- 

 nom skogsodling. I någon större omfattning bedrifves denna dock icke, 

 utan inskränker sig för hela reviret till utsättande af vid pass 100,000 

 st. plantor och sådd af c:a 15 kg. tall- och granfrö årligen. A torra, 

 magra och exponerade lägen har återväxten utfallit otillfredsställande, 

 men å fuktigare sandmoar bättre och någon gång god.» 



I hufvudsak liknande uttalanden finner man i de senare årgångarna 

 af Gotlands läns hushållningssällskaps förhandlingar. Ur »Skogsvårds- 

 styrelsens på Gotland berättelse rörande åtgärder för skogsodlings be- 

 främjande under år 1903» förekommer sålunda följande uttalande, stöd- 

 jande sig på inhämtade upplysningar från olika delar af ön. »Att intressset 

 för skogsplanteringar här på ön — frånsedt det medelst skolbarnen på 

 konstlad väg väckta intresset — under senare åren slappnat, därför äro 

 ju de få — i år endast 3 ä 4 st. — • inkomna anmälningarna om biträde 

 af plantörer för verkliga skogsodlingar ett otvetydigt bevis; och för öfrigt 

 kan detta vara så mycket att undra på, då år efter år misslyckade kul- 

 turer såväl å allmänna som enskilda skogar så småningom undergräft 

 förtroendet för allt, hvad skogskultur heter, hos större delen af allmogen, 

 hvilken ju närmast är i tillfälle att kontrollera resultatet af desamma.» 

 — Det är tydligt, att Gotland på grund af sin jordmån och sitt klimal 

 erbjuder större svårigheter vid skogsodling än andra delar af riket. Got- 

 lands läns hela skogsareal uppgick år 1898^ till en ytvidd af 138,100 

 hektar. På grund af sommarens undersökningar har skogsarealen på 

 bättre mark (sand, moränmärgel) beräknats till omkring 98,500 har, häll- 

 markerna kala eller skogbevuxna tillsammans till cirka 52,500 har. Nå- 

 gon säker siffra på de kala hällmarkernas, alfvarområdenas areal, kan 



* Sveriges land och folk. Historisk statistisk handbok, sid. 468. Stockholm 1901. 



