HENRIK HESSELMAN. 



En skogslag för Gotland, som utgår från det af Gotlands läns lands- 

 ting framställda förslaget, men omformadt i den riktning, som här om- 

 talats, kommer att af regeringen framläggas inför årets riksdag. Då 

 lagförslaget ändrats därhän, att skogsvårdsstyrelsens tillstånd till salu- 

 afverkningar lämnas i form af utsyningar eller efter dess anvisning, har 

 lagen juridiskt sedt förlorat karaktären af en återväxtlag. Från natur- 

 historisk skogssynpunkt måste förslaget betecknas dels såsom nödvän- 

 digt, dels såsom tillfredsställande ganska långt gående fordringar pä en 

 ordnad skogsskötsel. 



Lagförslaget innebär något i vårt land nytt. Skogsägarna förena sig, 

 ehuru visserligen nödtvunget, genom skogsvårdsstyrelsen i länet om en 

 mera ordnad skogsvård. Ett stort ansvar kommer då att hvila på skogs- 

 vårdsstyrelsens forstliga tjänstemän, på hvars sakliga utlåtande skogs- 

 vårdsstyrelsen i de flesta fall måste stödja sig. För Gotlands skull 

 måste man önska, att skogsvårdsstyrelsen får en så kompetent tjänste- 

 man som möjligt. Från skogsbiologisk synpunkt måste man särskildt 

 fordra, att han måtte ha en öppen blick för alla de växlande betingelser 

 för skogens växt, som finnas på Gotland med dess växlande jordmån. 

 Här är om någonsin ett schablonmässigt förfarande farligt. 



För lagförslagets öfriga rent juridiska delar anser jag mig icke i 

 detta sammanhang böra redogöra. Jag har fattat min uppgift hufvud- 

 sakligen som den, som ur skogsbiologisk synpunkt undersöker villkoren 

 för skogens växt och föryngring och därur söker draga slutsatser för 

 praktiken. Alla de juridiska bestämmelser, som blifva en följd af de 

 direkt ur naturen dragna slutsatserna och de därpå grundade lagför- 

 slagen, falla utom ramen för en dylik undersökning som denna. 



Den af Gotlands skogsvårdsstyrelse begärda undersökningen visade 

 mer och mer, allt efter som undersökningarna framskredo, att det vore 

 såväl ur naturhistorisk synpunkt oberättigadt som af praktiska skäl omöj- 

 ligt att utsträcka lagen angående skyddsskogar till att omfatta Gotlands 

 hällmarker. Samtidigt framträdde däremot mer och mer det berättigade 

 i krafvet på en ny skogslagstiftning för ön i sin helhet och att frågan 

 angående hällmarkerna endast kunde lösas i samband med denna skogs- 

 lag. Jag kan endast beklaga, att tiden och det förordnande, jag erhållit, 

 ej tilläto mig att mer ingående undersöka Gotlands skogar i allmänhet. 

 De tillfällen i den riktningen, som erbjödo sig, blefvo emellertid ej obe- 

 aktade. Härvid visade sig oupphörligt det berättigade i det af lands- 

 tinget framlagda förslaget. De ständigt växlande markförhållandena och 



