2 06 AND. HOLMGREN. 



nämnas S. Borgafjällen och Millestskogstjällen, hvars högsta topp — 

 Silkentjakk — når 1,314,^ m. ö. h. Söder och öster om dessa uppträda 

 en hel del mer isolerade fjälltoppar, bland hvilka framförallt må nämnas 

 det 1,192,9 m. höga Fiskåfjället. 



Beträffande tjällens ytform företer denna inga väsentliga, skiljaktigheter. 

 Fjällen äro i allmänhet flacka med rundade toppar och långsluttande sidor. 

 Dock påträffas mångenstädes i det närmaste tvärbranta, otillgängliga 

 stup, såsom Borgahällans nordöstra sida, hvilken så godt som lodrätt 

 sänker sig ned mot Borgasjöns södra ände. Likaså finna vi en hel del 

 stora höjder, hvilkas toppar nå upp till skogsgränsen och i många fall 

 något ofvan denna. Dessa höjder karaktäriseras ofta af ett mot söder 

 tvärbrant stup och af mot norr sakta sluttande sidor, möjligen minnen 

 från den flydda isperioden, hvilket äfven glacialrefflornas riktning i dessa 

 trakter synas gifva vid handen. Bland dylika berg må nämnas Fågel- 

 och Karlbergen, Dunderklumpen m. fl. 



Det från Borga- och Millestskogstjällen kommande vattnet nedrinner 

 till de mellan fjällryggarna liggande djupa och trånga dalgångarna, ofta 

 bildande milslånga sjöar, hvilka afbörda sitt vatten i större åar dels åt 

 väster till de i Jormdalen liggande vattensamlingarna, dels åt öster till 

 St. Sjougden och Sjougdälfven, tillhörande Angermanälfvens flodområde. 



Öster och söder om nyssnämna fjällområden utbreder sig det egentliga 

 skogslandet med omväxlande större och mindre höjder, mellan hvilka 

 stora, flacka, af myrar och sjöar uppfyllda partier ofta utbreda sig. 

 Norr om Sjougdälfven är terrängen starkt kuperad, ofta sammansatt af 

 större mer vidtomfattande lider af afhällig natur. I genomsnitt torde 

 detta skogsområde ligga 4,50 — 550 m. ö. hafvet. Söder om Sjougd- 

 älfven är förhållandet ett annat. Mellan såväl St. Sjougden och St. 

 Jougden, som denna sjö och Fiskåvattnet, utgöres landet af jämförelsevis 

 höga, flacka lider, hvilkas sidor äro långsluttande och hvars högre par- 

 tier intagas af ofta milsvida platåer om cirka 550 — 600 m. höjd ö. haf- 

 vet. På grund af landets flacka natur och den från fjällen kommande 

 rika vattentillförseln uppstå här väldiga försumpningstrakter. Dylika 

 landområden, hälften fjäll, hälften myr och skog, benämnas af befolk- 

 ningen i dessa trakter »ruar». Sådana trakter förekomma mångenstädes 

 inom området, såsom å den landtunga, som bildas af Kvarnbergsvattnet, 

 Kycklingvattnet samt St. och L. Jormsjöarna, mellan sistnämnda sjö och 

 St. och L. Blåsjöarna m. fl. ställen, (se kartan). 



Området mellan Ströms och Hotagens vattudalar intages till unge- 

 fär en tredjedel af en från grannlandet inskjutande, c:a 2 mil bred 

 fjällutlöpare, hvars fjäll i det närmaste äro af samma typ och af samma 

 höjd som de ofvan skildrade. Från denna fjällrygg afrinner det rikliga 



